.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicbits.org
Jag heter Chris Norton. Jag är dokumentärfilmare.
Jag gjorde min första film, om man kan kalla den för det, när jag fyllde sju år.
Håll käften, bara!
- Kan du sluta?! Du tjatar! - Jag tjatar inte, Peter.
Sluta, håll käften!
Kan du inte gå och titta på tv?
Lämna mig i fred.
Jag minns det väl, för det var min födelsedag.
Titta på tv, sa jag!
Nell, kom tillbaka!
Vad fan gör du?
Nell, kom tillbaka! Jättetrevligt...!
Nell? Kom tillbaka!
Chris, gå och lägg dig!
Det var bara en strömspik.
Men pappa förvandlade en desperat kvinnas handlingar till en besatthet.
Han blev övertygad om att mamma hade blivit bortförd av utomjordingar.
Pappa dog för två veckor sen. Han slutade aldrig tro på det.
Jag beslöt att göra den här filmen för att motbevisa vår tids stora myt.
Den som förstörde min familj:
Fenomenet med utomjordiska bortföranden.
- Det här är Kyle, vår passare och guide. - Hej, läget?
- Hur är det? - Bra.
- Kyle Blackburn. - Chris Norton.
Konferensen är här borta.
- Bill, det här är Chris Norton. - Chris! Bill Johnson. Kul att ses!
- Detsamma. Det här är Brent. - Hej, Brent.
Välkomna till International UFO Congress. Har du varit på konferensen förut?
- Tror inte det. - Låt mig visa er runt, då.
Är allt okej, Brent? Filma mig från min bra sida.
Jag skapade den här konferensen när Roswell bara var ett skämt.
Nu får vi hit världsberömda experter, och vår stad blomstrar.
Vi har fler än hundra utställare i år-
- och 5000-10000 besökare har varit här.
- Är ni en skeptiker, mr Norton? - Varför tror ni det?
Jag känner alltid igen icke-troende.
Jag är reporter och vill låta bevisen styra vad jag tror.
Det finns gott om bevis här.
- Ni lär tycka att det är intressant. - Det hoppas jag!
De här statyerna gör mig nyfiken. Vilka är det som sägs föra bort människor?
Får jag ge dig ett litet test? Jag är bara nyfiken.
Håll i den här och berätta om du känner något alls när du håller i den.
Det känns som om jag håller i en svart...
statyett. Vänta, det kittlar i handen.
I framtiden kanske du får en upplevelse, men oavsett vad som händer-
- måste du vara vidsynt och känna med hjärtat.
Jag vet att det här är svårt att tro-
- men så länge du förnekar alla möjligheter-
- så begränsar du dig själv. Det är inte bra.
Jag ska ge dig mitt kort. Det är bara att ringa.
Du kommer att få kontakt.
Det är svårt att minnas mycket. Det var ett starkt ljus-
-och två timmar senare var jag bara... där.
Som om inget hade hänt.
- Jag har förstått att ljusen är vanliga. - De verkade hindra mig att röra mig.
Och mina minnen... Det gjorde nåt med mina minnen.
Med tanke på det, är det ens möjligt att du minns nåt av själva bortförandet?
Det var som en mardröm. Det var kallt, och det där ljuset...
Det var ljus överallt, men det tycktes inte komma från nånstans.
Jag var fastspänd vid ett bord...
och de gjorde saker.
Adam...
känner du till ett fenomen som kallas falskt minnessyndrom?
- Tror du att jag har hittat på det? - Inte avsiktligt.
Jag vet vad jag såg! Jag minns när de tog mig. Jag minns det!
Okej. Du sa själv att det var som en mardröm. Det kanske var en mardröm?
Låt mig vara! Du vill göra mig illa, som alla andra!
Du måste kunna möta sanningen om du vill bli fri.
Låt mig vara! Du är som alla andra!
- Adam... - Vad fan gör du? Det är min intervju!
- Ut härifrån! - Jag vet vad jag såg.
- Vad fan sysslar du med? - Jag försöker hjälpa honom.
- Han måste konfrontera sanningen om... - Sanningen angår inte dig!
Han är min vän! Du kan inte avgöra vad sanningen är.
Jag vill bara förklara för er att sanningen inte är åsikt utan fakta.
- Här är fakta: Dra åt helvete! - Kom.
- Hör du, kom hit! - Vi måste intervjua nån annan.
- Vad fan är det som pågår där inne? - Han fick spel under intervjun.
- Jag ställde bara enkla frågor. - Stäng av den där.
Så här kan jag inte ha det. Ni får packa era grejer och ge er av.
Med en gång. Sätt igång.
- Allt är okej, allihop. - Du kan starta igen, Tom!
Allt är som det ska här.
Hon heter Emily Reed.
Jag kanske var för tuff.
Jag ville förklara mig för henne. Hon arrangerar träffar utanför stan.
Det är det jag älskar med dokumentärer. Man vet aldrig vart storyn leder.
Vi kör live den här gången.
Du bestämmer.
Det är att inte veta sanningen som smärtar mest.
Förlåt att vi avbryter. Vi känner Emily.
Känner du dem?
Det är okej, Agnes. Fortsätt.
Det känns som att om jag bara visste vad de ville med mig-
- vad det är de vill uppnå, då skulle allt bli okej.
- Hej, jag heter Emily Reed. - Hej, Emily.
Jag blev bortrövad för första gången på min sjunde födelsedag.
- Födelsedag? - Det var första gången.
Andra gången var dagen då jag fyllde fjorton.
Och sju år senare kom de och tog mig igen.
Det kvittar var jag gömmer mig eller vad jag gör.
De hittar mig alltid.
Och precis som ni andra vill jag, mer än nåt annat, veta varför.
Hej då. Tack.
Tack. Tack för att ni kom.
- Tack. - Hej då, Mike.
Vi ses nästa vecka.
Är han din pojkvän? Han såg ut att vilja slå mig på käften.
- Det vill jag med. - Vänta, vänta. Låt mig förklara.
- Jag försökte bara hjälpa Adam. - Hjälpa?
Genom att säga till nån som lider att han hittar på?
Jag antydde bara att det kanske inte är verkligt.
Det kanske finns olika versioner av verkligheten.
- Verkligheten är ingen åsikt! - Jo. Min åsikt är att du är en skitstövel.
Det har gjorts flera vetenskapliga undersökningar - och det är ingen åsikt-
- som visat att man bara kan läka om man är beredd att möta sanningen.
Vet du vad? Låt mig fråga dig en sak.
Vad ser du?
Jag ser en spjutspets på ett halsband. Vad ser du?
Jag ser en sten som bildades för miljoner år sen-
- ett vapen skapat av en urgammal civilisation, och ett smycke.
Sanningen är att det är miljarder atomer-
- som består av biljoner protoner som hålls ihop av en ziljon elektroner.
Det gör inte det andra mindre sant.
- Ziljon nog inget riktigt tal. - Jodå, något mindre än en googolplex.
Det är ingen här som faktiskt vet sanningen.
Det enda jag säkert vet är att nåt har hänt mig, hela mitt liv.
Jag tror dig. Men vad har du för bevis-
- för att det är utomjordiska bortföranden och inget annat?
Du kanske kan se själv.
På söndag fyller jag 28 år.
Då var det exakt sju år sen jag blev bortförd förra gången.
Snyggt, Brent. Det var den dolda kameran...
Slutfilmat.
2 DAGAR till Emilys födelsedag.
- Tror du att hon är äkta? - Vet inte. Hon verkar inte tokig.
De regelbundna bortförandena är lite konstiga. Det är verkligen inte vanligt.
Hon kanske bara hatar födelsedagar.
Som du för några år sen, men det minns du nog inte - du låg säkert däckad.
Du vet varför jag inte gillar födelsedagar - de påminner mig om mamma.
Men det var inte så. Hon uppvisar symtom på FMS.
Helvete! Ser du det där?
- Det vita ljuset där! Ta fram kameran! - Nej då.
- Okej, jag tar fram kameran. - Det kommer närmare!
Det är det som är problemet.
Man tänker så mycket på det att fantasin skenar.
- Zooma in. - Är det en utomjordisk campingplats?
- Fan! Det är därför du inte ska köra! - Jag körde på nåt.
- Vad? Ett djur? - Det var inte ett djur. Nåt annat.
- Du ska väl inte gå ut? - Hur ska vi annars veta vad du körde på?
Du är galen. Gör det inte!
Det var som tusan...
Du måste komma och kolla!
Titta här.
Ja, du körde på nåt.
Det finns ute bland buskarna också.
- Det leder hitåt. - Vi kan gå till bilen nu.
Det är mer. Kolla in blodet.
Jag sa ju det. Jag inbillade mig inte. Det är nånting där ute.
Det är bara en gris! Du trodde säkert att vi hade hittat E.T!
Nej! Bakom dig!
Brent! Vad fan håller du på med?
- Stick härifrån! - Det är bara en gris!
Kom igen, kom igen! Det är nånting där ute!
Vad fan är det med dig? Det är ingenting där.
- Snälla, snälla! Vi måste åka. - Du flippar ur, kompis.
Det är bara en gris!
Brent filmade nåt.
Han var säker på att det såg ut som statyetten vi såg på konferensen.
Det är bara att ringa.
Var det det här de pratade om?
SETI ALPHA 5, metafysiska varor 10.14.
Hallå?
Hör du nåt där bak?
- Hallå? - Tappat nåt?
Vad kan jag stå till tjänst med, min unga, stilige man?
Vi träffade en kollega till dig i går på konferensen.
Det var min halvsyster, Hicktyn. Du märkte nog att hon har några skruvar lösa.
Det beror på att hennes styvpappa kommer från...
Skämt...
Vi har några frågor om en statyett som Hicktyn nämnde.
- En snubbe i svart kappa? - Ja.
- Den här är det. - Det var den jag såg.
Ja, jag såg filmen.
Det är en av de vanligare iakttagelserna i trakten.
- Det är alltså en utomjording? - Absolut.
Vet du...
Det kommer en hel del icke-troende hit för att motbevisa saker-
- men förr eller senare, om de stannar tillräckligt länge-
-inser de sanningen.
Följ med mig. Jag vill visa dig nåt.
Kom då!
Det är här jag förvarar de viktiga grejerna.
- Vem är det? - Det är min man Ed. Strunta i honom.
Det här... är ett riktigt intressant exemplar.
- Vad tusan är det? - En apparat som stjäl minnen.
Det är åtminstone vad vi tror.
De flesta offren upplever blackout och minnesförlust under bortföranden.
När de har kommit tillbaka saknas ofta hela minnesblock.
Får jag titta närmare på den?
Den har blivit analyserad. De kan inte identifiera materialen.
- Hur mycket vill du ha för den? - Den är inte min.
Var fick du den? Vems är den?
Jag fick den av samma person som beskrev figuren med svart kappa.
En tjej från trakten. Hon heter Emily.
- Emily Reed. - Emily Reed.
EMILY REEDS HEM 16.59
Här bor hon. Hon är nog i ateljén nu. Det finns en uteplats på baksidan.
- Hon lär inte bli glad att se oss. - Har det nånsin stoppat mig?
Hallå?
Emily, jag vill inte att du blir sårad. Du vet vad de gjorde med Adam på konferensen.
- Hallå. - Han är inte en av oss.
- Vad gör du här? - Jag kan fråga dig samma sak.
Var snäll och stäng av kameran.
Du kan packa ihop och åka hem. Hon vill inte prata med dig.
- Det är lugnt, Bill. - Där hör du, Bill. Det är lugnt.
Jag skulle passa mig om jag vore du. Mitt tålamod tryter.
- Är det ett hot? - Bara ett vänligt råd.
- Vad är allt det här? - Jag säljer konst till butikerna i stan.
- Vilka vackra cykelhjul... - Det är drömfångare.
- De fångar alla goda drömmar... - Och hindrar de dåliga?
Funkar det?
- Vad kan jag hjälpa er med, mr Norton? - I går kväll såg vi nån när vi körde.
- Eller något. - Nån som var klädd så här.
Damen på Seti Alpha 5 sa att den bygger på din beskrivning.
Inte bara min, det finns fler.
Jag är inte din motståndare.
Kan du hämta saxen där borta?
Till dig.
Saxen.
När jag var sju, stack mamma hemifrån.
På min födelsedag, faktiskt.
Ända tills han dog, trodde pappa att hon blev bortförd av utomjordingar.
Det var bara en galen historia han hittade på, förstås.
En av hans konspirationsteorier.
Sanningen är att han var ett fyllo som fick henne att rymma.
Det är inte utomjordingarnas fel att hon inte kom tillbaka!
Vad jag än sa, kunde jag inte få honom att inse sanningen.
- Vad vill du av mig? - Känner du till regressionshypnos?
Terapeuter kan hjälpa dig att minnas vad som hände, och fortsätter hända, dig.
Det här är vad regressionsterapi gjorde för mig.
Bra, Emily. Beskriv, utan smärta och oro, vad du ser.
Ljusen är väldigt starka, men det är...
kallt och sterilt - som på ett sjukhus.
Är det nån mer där hos dig?
- Jag vet inte. - Ingen fara. Minnet är fritt från smärta.
Vem är där med dig?
De är... De är långa.
Bra. Fortsätt.
De tittar på mig. De vill ha nåt av mig.
Vad är det de vill ha?
Jag vet inte. Jag vet inte vad de vill!
Minnet finns där. Du måste bara gräva djupare.
Jag kan inte. Nej! Det går inte!
Nej!
De skadar mig! De tänker skada mig!
De vill inte att jag ska minnas! Nej! Nej!
Jag har många likadana uppföljare. Ni kan maratonkolla på dem om ni vill.
Damen från Seti Alpha 5 har nåt hon kallar "minnesapparat".
Hon fick den av dig. Vet du nåt om den?
Ja.
Jag hittade den när de förde tillbaka mig senaste gången.
Okej. Var hittade du den?
Här.
Jag skulle vilja analysera apparaten. Kan du få tillbaka den från Lucille?
- Jag tror inte det. - Brent och jag kan ta den.
Det tror jag inte.
- Jag förstår, men... - Du hör inte på!
Jag vill inte det, och jag tycker att ni ska gå.
Vi måste ha tag i den där apparaten.
Det som händer med tjejen har nåt med apparaten att göra.
- Tror du inte på utomjordingar nu? - Självklart inte. Gör du?
- Jag såg grejen i hennes skalle! Skumt! - Ja, riktigt skumt.
Vi måste ta reda på vad det är.
- Är allt som det ska? - Ja, varför inte?
Han har suttit där och väntat sen ni gick in. Bill.
- Varför det? - Han är rädd om affärerna.
- Att tjäna pengar på folks rädsla? - Ni borde vara försiktiga.
Bill är en mäktig typ i området. Ni vill inte bråka med honom.
- Det går rykten. - Vad då för rykten?
Att armén anlitade honom. Men det är bara rykten, eller hur?
Ja, bara rykten.
Jag hade bara känt Emily i 24 timmar.
Men från första stunden visste jag...
Jag visste att jag måste hjälpa henne.
Men hur övertygar man nån om att det de verkligen tror på är osant?
Eller ännu värre: Vad händer när man själv börjar tro på det?
Aktivera lågljussensorn här om det blir mörkt.
- Okej, jag fattar. - Dra åt.
- Är vi redo? - Är du?
- Jag är redo, men... - Då kör vi.
Måste jag följa med? Det är onödigt att båda två begår ett brott.
Var inte dramatisk. Grejen är fejk, och vi kan behöva videobevis.
Jag vill inte sitta inne...
Det här är ett inbrott.
Nu begår vi ett brott.
- Det är bara inkräktande. - Bara lite inkräktande... Inte så farligt.
SETI ALPHA 523.14
Jyckar...
Spana in dem.
- Sluta larva dig. - De känns så äkta.
Då har du varit i L.A. för länge.
Det är bara påhitt. Inget är äkta här.
- Håll tyst. - Vad då?
Är du klar?
Nu.
Släck lampan.
Va? Det är nåt...
Jag vet inte...
Där är den.
- Fan! - Kom igen!
- Vem är här? - Stick!
Rör er inte! Ut ur min butik, era jävlar!
Herregud! Öppna, öppna!
Kör, kör, kör!
In med dig!
Och kom aldrig tillbaka!
Jag blev precis skjuten i benet av en gubbe. Är det roligt?
- Ja, ganska. - Det är inte roligt.
- Gick det bra? - Ja, det är bara ett hagel.
Men det svider som fan.
Snyggt jobbat!
- Du har officiellt blivit beskjuten. - Det lär hjälpa mig att få ligga.
"Jag har blivit skjuten. Har du?" Få se den där grejen.
- Vilken grej? - Grejen jag blev skjuten för. Få se!
- Varför det? - Jag vill se om det står "Made in China".
Får jag se skiten nu. Vad är grejen med den, liksom?
Du måste se den nära. Du måste känna den. Jag har aldrig känt nåt liknande.
- Det låter som om du beskriver en kvinna. - Den är mer främmande än så.
- Vad i helvete? Vad fan var det? - Jag vet inte!
- Det känns som en elstöt genom händerna. - Av den där?
Ja, jag gned den och fick liksom en stöt.
När vi kommer till hotellet kollar vi kamerorna i slowmotion.
- Vad fan var det? Ge mig den nu. - Gärna.
- Kom igen. Du tar död på mig. - Jag bara kollar om du lever.
- Var fan har ni varit? - Vad då? Vad har hänt?
- Inget. Jag har ringt i flera timmar. - Vi har varit borta i mindre än en timme.
- Klockan är tre på natten. - Va?
- Ni åkte klockan elva! - Va?
- Vad har hänt med honom? - Han blev skjuten.
- Hur kan klockan vara tre? - Omöjligt.
Jag har lite video ni borde se.
Jag ska synka mina kameror med Gopro-kamerorna i bilen.
Är det illa? Är det illa?
Jag vill se om det står "Made in China".
Jag har aldrig känt nåt liknande.
- Det låter som om du beskriver en kvinna. - Den är mer främmande än så.
- Såg du det? - Ja.
Det sabbade kameran. Här är det. Där är blixten jag pratade om.
Vänta, fortsätt spela. Det är mer.
Vad sjutton tittar ni på?
Vad i helvete? Det här minns jag inte.
Det är ju inte klokt. Vi bara sitter där och stirrar!
Dog motorn?
Jag minns inte att jag stannade bilen. Det gjorde jag inte!
Jag stannade aldrig bilen! Vi körde hela tiden, eller hur?
- Du fick en stöt, vi fortsatte köra. - Titta på tiden.
Tiden går, men vi kör ingenstans.
Spola framåt.
Det är samma sak.
Det här är riktigt läskigt.
Och nu kör vi bara plötsligt? Det verkar ju inte klokt!
Det är omöjligt!
Två timmar.
Vi satt där i två timmar.
Jag ville visa att bortförandena var falska minnen-
-som dolde en smärtsam sanning.
Det är problemet med att söka efter sanningen.
Om man är öppen, ärlig och beredd att följa alla spår-
-kan sanningen visa sig vara mer plågsam.
EN DAG till Emilys födelsedag.
Våra tittare är nyfikna på bevisen du påstår dig ha. Kan du visa oss?
Jag visste det inte då, men min lille grabb, Chris...
- Filmade han dig och din fru? - Ja, han filmade allt.
Är det bandet? Får vi se det?
EMILY REEDS HEM 14.30
- Vad händer där? - Min fru och jag är lite osams.
Jag var lite för besatt av mina grejer, och min fru...
Jag spolar fram. Där, fortsätt titta.
Ser du? Där är det.
Ser du ljuset? Där uppe?
Det blir starkare och starkare, och sen...
- Du tror alltså att Nell blev bortförd? - Alla kanske blev bortförda...
men de glömde att lämna tillbaka henne.
Jag var borta i några timmar, och när jag kom tillbaka...
Det är konstigt att ha varit borta i två, tre timmar.
Jag har sett videon tusen gånger, men alltid ur samma synvinkel.
Men i går hände nåt när vi körde. En strömspik. Elen i bilen slocknade.
Men kamerorna filmade oss sitta i trance i två timmar. Vi minns ingenting.
Sen kom jag på att pappa sa samma sak. Han var omedveten i flera timmar.
Jag måste få veta vad som hände i går och vad som hände med honom.
Jag vet vad som hände.
Du vet bara att nån satte den här på ditt bakhuvud.
Var fick du den? Är det därför polisen har ringt?
- Jag vill inte vara delaktig! - Vill du inte veta varför?
Om du inte lyckas kommunicera med dem, lär du aldrig få veta varför.
Stoppar du hellre huvudet i sanden? Jag vill veta!
- Vi måste ta reda på var den kom ifrån. - Jag fyller år i morgon.
Det är därför du måste låta mig leda dig till sanningen.
Varför bryr du dig så mycket? Vi har ju precis träffats.
Jag vet. Jag vet inte varför.
Jag vet inte om det förändrar nåt... Jag tror inte det.
Men om du verkligen vill stanna med mig, så ska jag åka nånstans i dag.
Till nån som kanske kan hjälpa. Vill du följa med?
Stanna lite.
- Jag har läst mycket om det här stället. - Pueblofolkets hemplats.
Vissa kallar dem anasazi. De styrde här i hundratals år.
Jag hämtar kameran och filmar några översiktsbilder.
Det finns många frågor om deras civilisation.
Ja, hur byggde de hålorna? Med hjälp av utomjordingar, enligt vissa.
- Hur är det? - Vi borde åka till pueblon. Det är nära.
- Sväng höger här. - Här?
Jag vill inte vara cynisk, men hur ska de här människorna kunna hjälpa dig?
Det underlättar att de tror på mig. De här människorna uppfostrade mig i princip.
De stöttade mig när ingen annan brydde sig. De lärde mig vad en familj betyder.
De hjälpte mig igenom en svår tid. De är otroliga. Du borde visa lite respekt.
- Jag försöker bara förstå. - Du kan stanna där framme till vänster.
Framme.
Här uppe är det.
- Hej, gullisar! - Känner du dem?
Ja. Killar...
Du måste smaka fårchilin. Den är rent utomjordisk.
Bokstavligen.
Elu, jag är glad att du kom. Det har gått för lång tid.
- "Elu"? - Det är mitt indianska namn.
Chris Norton är filmare.
John Greatbear är byns medicinman och det närmaste en pappa jag har.
Snarare farfar.
- Det är han som ska skydda mig. - Hur kan du göra det?
Mitt folk har mött de Gamla förut. Vi har en överenskommelse.
Vilka är de Gamla? Är det de gamla pueblofolken?
Okej.
- Det är kallt ute. - Tack.
Trevligt att träffas. Jag heter Brent. Kamerakillen.
Jag älskar chili.
Det finns en ritual som kanske får dem att inte ta mig.
Ingen har prövat på länge, men det skadar väl inte att försöka?
- Jag vill inte att det händer dig nåt. - Inte jag heller.
Kom, min vän. Sitt med oss.
Låt oss lämna sinnet i kylan och värma våra hjärtan här inne.
- Var inte rädd. - Vem, jag?
Säkert att du vill göra det? Minns du Malibu?
Ta svampar, springa runt naken... Ingen bra idé.
- Vad gör du? - Jag vill att du bär den här ett tag.
Jag mindes aldrig var jag fick den, så jag hittade på en egen historia.
Jag och mamma plockade blommor, och de luktade underbart.
Sen förvandlades vi till regnbågen och skuggan som springer genom gräset.
Hon påminner mig alltid om att drömmar kan vara verkligare än sanningen.
Släpp inte taget om drömmen.
Det ska jag inte.
Vi ses på andra sidan.
Jag hatar dig!
Din jävel! Din jävel! Du tog allt från mig!
Du tog min mamma!
Du tog min mamma! Du tog min mamma!
Du slog mig! Du slog mig! Och du slog mig!
Du slog mig! Du tog min mamma!
Sluta! Sluta!
Kompis! Jag trodde att du var död.
- Jag trodde att du tog en överdos. - Vad hände?
- Du flippade ur. Minns du inget? - Nej, inte direkt.
Hur mår du?
Herregud. Som om jag blev överkörd av en lastbil.
Vad säger Crazybear?
Greatbear. Inget ännu. Han väntar för att se om ritualen fungerade.
- Hur lång tid tar det innan vi vet? - Några timmar.
Åh, gud...
Några timmar...
- Ska vi bara sitta och vänta under tiden? - Ja, i princip.
Jag tror att min hand börjar bli blå.
Oj, förlåt.
Hur kan du vara så lugn?
Jag vet inte.
I vanliga fall skulle jag vara ett vrak, men det beror nog på dig.
Du gör så att jag inte är rädd.
Det var det snällaste du har sagt till mig.
- Har du råfilmen? - Ja. Varför undrar du?
Det ordnar sig.
Jag heter Chris Norton. Jag är dokumentärfilmare.
Jag gjorde min första film, om man kan kalla den för det, när jag fyllde sju år.
EMILYS FÖDELSEDAG 0.00
Saker och ting är på ett visst sätt. En del av det kan vi inte förstå.
Ceremonin fungerade inte. Jag är hemskt ledsen.
- Vad innebär det? - Att himmelsfolket kommer.
De kommer att ta henne. Vi kan inte göra nåt mer.
Vet du hur mycket tid vi slösade bort? Flera timmar.
- Jag kunde ha henne i Fort Knox nu. - Det kvittar. De behöver henne.
- Vad behöver de henne för? - Nåt viktigt.
Nåt de har förlorat med tiden.
Deras civilisation hedrar förnuftet, men de har glömt gåvan.
De behöver hitta vägen tillbaka till deras själ.
Jag drack din brygd, litade på dig. Du sa att du kunde hjälpa henne!
Vi åker nu, okej? Kom.
Elu.
Du blev utvald för nåt stort. Den bördan är en del av ditt öde.
Släpp inte taget om drömmen, mitt barn.
Jag vet inte. Jag är ledsen.
- Vart ska vi? - Jag vet inte.
Nånstans där vi kan skydda henne. Vi måste hitta en säker plats.
- Nånstans där vi kan skapa ett försvar. - Det låter som en plan.
Jag vet inte vad det innebär, men vi hittar en säker plats.
Det kvittar vart vi åker eller vad vi gör.
Se upp!
Vad fan är det där?
- Vad fan är det här? - Kör bara! Kör!
Herregud! Chris, starta bilen!
Jag försöker! Jag försöker! Den åker inte!
- Bilen rör sig inte! - Lås dörrarna!
Emily! Emily!
Emily!
Era jävlar!
Jag ville inte att det skulle bli så här.
Du skulle göra en film om bortföranden-
-inte angripa vår livsstil.
När jag fick reda på dina avsikter, bad jag dig att ge dig av-
-men du lyssnade inte.
Allt är bara skitsnack.
Nej då. Det är helt verkligt.
Vi hjälper bara till att hålla sanningen vid liv.
Herregud...
- Videon finns på datorn. De kan ha kopior. - Vi måste vara säkra.
Du har rätt om de falska minnena. Mer rätt än du tror.
- Vad fan gör du? - Oroa dig inte.
Jag är proffs. Jag har gjort det här hundra gånger.
På den gamla MKUltra-tiden fick man prova sig fram.
Nu är det rena vetenskapen.
Det krävs bara en hallucinogen av militär styrka och lite kreativ rekvisita-
- sen blir ditt undermedvetna övertygat om att bortförandet var verkligt.
Oroa dig inte. Om några minuter svimmar du-
- och om två timmar minns du vad alla andra minns.
Tusan också, jag missade venen.
Stålrum, svartklädda skepnader, starka lampor. Var stilla.
Var stilla, för tusan!
Annars slår jag dig med boskapsstaven igen.
Var inte orolig. Snart är allt över.
Och den store Chris Norton går ut med sanningen:
Att utomjordiska bortföranden är verkliga.
För helvete! Din jävel...
Som vanligt måste du välja den svåra vägen.
Jag får visst gå och hämta en boskapsstav och en ny nål.
Gå ingenstans...
cowboy.
- Tyst. - Var är vi?
- Det är Bill. Vi måste ut härifrån. - Vilket as.
- Chris, var är vi? - Det ordnar sig.
- Är vi...? - Nej, det är Bill. Det är inte på riktigt.
Va? Bill? Vad pratar du om? Chris?
Kyle!
Hämta den jäkla väskan med kanylerna.
Allt är bluff. Det har varit Bill hela tiden.
Det är bara skitsnack. Metallbordet, bortförandena, alltihop.
- Andas bara. - Vad pratar du om?
- Det har hänt hela mitt liv! - Det är bara en bluff.
Det går inte ihop! Första gången var jag så ung. Det går inte ihop.
Jag vet. Vi ska klara det tillsammans. Jag ska få ut oss härifrån.
Du blöder.
Håll er tysta. De är precis utanför.
Kom...
Jag behöver en öl.
Herregud, var är vi?
Vi måste vända om. Hitta en annan väg ut.
Fan också.
Här borta! Bill!
Se upp med honom.
Just det...
Ni har ingenstans att ta vägen.
Okej. Jag vill inte att det här spårar ur.
Jag ger er allt vi har filmat. Sen åker vi.
Herregud!
Bill? Bill?
Emily!
Emily! Emily!
Emily?
Vakna!
Emily, du måste lyssna på min röst.
Du måste komma tillbaka till mig.
Jag har aldrig träffat nån som du. Du är snäll mot andra. Du tar hand om dem.
Emily, nu måste du vakna.
Så ja.
Du klarar det. Koncentrera dig på min röst. Koncentrera dig.
Du kan skapa dina egna drömmar. Ja, så där.
Så ja.
- Chris? - Ja.
Du är här.
Är du oskadd?
Herregud...
- Få loss mig härifrån. - Jag är rädd att trycka på fel sak.
Nåt måste vi försöka. Jag klandrar dig inte om mitt öga exploderar eller nåt.
Kom igen, ingen stress...
Vad gör vi nu?
Jag vet inte. Kommer på hur vi ska komma härifrån.
Vem är där?
Chris! Chris!
Vad vill ni?
Stanna där!
Nej, inget mer sånt. Det räcker nu.
Hur många gånger har jag sagt att du inte ska göra så?!
- Släpp honom! - Lägg dig inte i!
Det här minns jag inte.
Vad är det med dig?
Sluta, håll käften!
Kan du inte gå och titta på tv?
Nell, vart ska du? Är du nöjd nu?
Hej då, hej då!
Chris, gå och lägg dig!
Tog de dig?
Nej... det är inte möjligt.
Få det att sluta. Vad vill ni?!
Sluta! Snälla, sluta!
Vilka är ni?
Vi är resultatet av många års mänsklig evolution.
Va?
Med tiden kristalliserades vårt ego.
Vi blev fjättrade till förnuftet och nånting gick förlorat.
Vad gör ni med oss?
Vi raderar dåliga minnen för att se-
- om er framtid kan bli annorlunda än det förflutna.
Vi behöver inte er.
Inte nu längre.
Snälla... vi vill bara återvända hem.
Såg ni det där ljusskenet? Såg ni det där ufot i luften?
Ignorera inte mig! Här borta!
Channel 4, NMX News. Märkliga ljus har observerats.
Vi är filmare från Hollywood! Vi gör en dokumentär.
Ufo-konferensens grundare Bill Johnson anklagas-
- för att ha iscensatt utomjordiska bortföranden. Kelly Lamas rapporterar.
Tack, Carlos.
Bill var chockad och mindes ingenting. Han åtalas för kidnappningarna.
Vi var bara borta i två timmar.
Kyle försvann.
Vi själva minns bara små fragment, men det är tillräckligt.
- Har ni brukat narkotika? - Nej! Det var uppe i himlen!
Jag tror att det var ett ufo!
Vår berättelse avfärdades som droghallucinationer.
Jag blev det jag var mest emot - jag blev själva storyn.
Kan säga nåt om det omstridda fenomenet.
Utomjordingar eller hjärnspöken?
SJU ÅR OCH NIO MÅNADER SENARE...
Kolla!
Det är sånt som händer.
Varför skyller du på mig?
- Du vet vad som händer när vi berättar. - Ja, men Brent vill vara delaktig.
Du gör det värre.
Överraskning!
High five!
Encounter: Att oväntat möta någon-
- eller att ställas inför något svårt och fientligt.
- Det är okej. - Det är okej!
Grattis på sjuårsdagen!
Översättning: John Ottosson