Nick?
Du får träffa honom snart.
- Hur långt är det kvar? - Cirka 32 kilometer.
Flyg lite högre.
Det kommer att bli turbulens, men du bestämmer.
Eagle One till basen. Vi har 32 km kvar. Radiotystnad inleds.
Charlie, flyg mot Lost Horse Canyon lite längre söderut.
Jag kan vägen hem, Jake.
Jag vill ta den...
- Vi blir beskjutna! - Jag vet.
Jag håller undan. Vänta.
Eagle One till basen...
- Travis? - Hjälp.
Travis, är du träffad?
Jag förlorar hydrauliken.
Travis!
- Travis, vad gör du? - Hjälp mig.
Travis, du är i chock! Sitt kvar!
Sluta! Travis!
Jake!
Gå och sätt dig! Travis, sitt kvar!
BRAND
Nej! Alicia!
Travis!
Han är borta.
Landningen kommer att bli hård, okej? Håll i er.
Vi vet att ni har en läkare.
Ledsen, men vi kan inte hjälpa er. Ni är för många. Vi har ingen läkare.
- Lögnaktiga slyna! Ni har visst en! - Det finns ingen här.
Min dotter är gravid. Hon behöver tak över huvudet. En säng.
Vi beklagar.
Hallå! Hector!
Släpp mig!
Hector!
Lugn nu. Lägg av!
Jag kan ge er vård.
Jag är läkare.
Jag är skadad precis som många av er
men jag kan inte låta er lida.
Ge dem era tomma rum
så att de får vila och bli friska.
Och uppgradera mitt boende.
Du och jag kommer att få vår stund.
Du borde tacka mig för att jag räddade dig.
De nada, skitstövel.
Vi väntade för länge. Vädret kommer inte att förändras.
- Vi måste skynda oss. - Det går inte med henne.
Okej.
Då så.
Vi kommer att få dig härifrån.
Du.
Luciana är så stabil som hon kan bli. Skytten kan finnas kvar därute.
Varför gjorde de så?
- Varför skulle nån göra det? - Det krävs inget skäl.
Vi vet inte, så vi måste dra vidare.
Alicia, jag vill bara att du ska veta att du gjorde rätt.
Tror du att Travis är kvar därute?
- Nej. - Kanske...
Nej. Varken nån eller nåt kan överleva ett så högt fall.
Jag vet, men...
Han är borta. Vi måste vidare. Vraket signalerar att vi är här.
Jag kan de här bergen. Jag kan få hem oss.
Det skulle Travis vilja.
Du vet inte vad Travis hade velat.
Joe. Vem har du gjort förbannad för att hamna på vaktposten igen?
- Din pappa vill prata med dig. - Har Jake pratat med honom?
Jake är inte här.
Han har inte varit här sen han drog. Han är försenad.
Ut ur bilen.
- Va? - Ut ur bilen.
Kom igen, ut med er.
Joe, passa dem.
Stäng.
- Vi kan bara spåra upp dem. - Spåra vart då?
- Du vet inte var de är. - Det är bättre än att vänta.
Nej, det är det inte. Vi drar, de dyker upp och vad händer sen?
Ska de hitta oss då?
En överreaktion nu kan få oss dödade.
Okej. Och tänk om de inte dyker upp?
Va? Tänk om det bara blir du och jag. Vad har du för plan?
Krama din mamma.
Gör det nu. Gör det.
- Var fick du tag i den där? - När vi stannade i går.
I handskfacket på tankbilen.
Vi samlar ihop familjen och tar det vi behöver.
Vi stoppar alla som hindrar oss.
Du var modig, hombre.
Det var inte så illa, eller hur?
Strand.
Snälla. Vattnet har gått. Barnet är på väg.
Hjälp oss!
Dr Strand?
- Gör nåt! - Ja, gör nåt!
Vi kanske ska låta naturen ha sin gång.
Om barnet är i sätesposition dör både mor och barn.
- Hur vet du det? - Du måste känna efter inuti henne.
- Okej, det kommer inte att hända. - Vad står du och säger?
Gör nåt. Nu.
Jag är ingen förlossningsläkare.
Du lät den här skitstöveln behandla oss, och röra min fru!
- Är han läkare? - Ja, han är en bra läkare.
- Det är mitt barn. - Han ska rädda din fru och ditt barn.
Okej?
Självklart.
Ut allihop. Se så, kom igen.
Syster, du stannar.
Beväpnad patrull vid porten. De patrullerar på området. Men...
...de flesta här är civila.
Vi är inte civila.
- Vi behöver dem inte. - Nån måste behandla din flickvän.
Vi ska inte bryta bröd med folk som har försökt döda oss.
De försökte inte döda oss. Vi känner dem inte.
Man behöver inte gilla det man behöver för att överleva.
- Man utnyttjar det till sin fördel. - Vi låter dem behandla Luciana.
Vi utnyttjar dem, sen drar vi.
Tro mig, du vill inte ha mig här längre än nödvändigt.
- Nick. - Jag vet inte vad jag tänker göra.
Ma'am?
Kaffe?
Ja.
Tack.
Lite grädde och socker. Jag hoppas att du dricker det så.
Jag skulle dricka det svart, kallt och för svagt för att försvara sig.
Jag hörde att din man var i helikoptern.
Min dotter också.
Ibland landar piloten om vädret är dåligt.
Himlen var klar i går kväll.
Ja, det var den.
Venus låg som ett sken över himlen hela natten.
Tittade du på stjärnorna?
Det positiva med sömnlöshet.
Ma'am, jag...
- Jag måste fråga... - Madison. Clark.
Miss Clark.
Tror du att din man kan ha omdirigerat Hueyn?
Menar du att han har kapat den? Nej.
Min dotter var med honom. Han skulle göra allt för hennes säkerhet.
Okej. Det är allt jag behövde veta.
Vart skulle han ta vägen?
- Jag var tvungen att fråga. - Varför?
Jag var vaken hela natten. Min son och guddotter är på helikoptern.
Och jag stack in en sked i din andra sons öga.
Tur för honom att det inte var en gaffel.
- Är det din son? - Ja.
Nick.
Välkommen, Nick.
Joseph, porten.
Välkomna till Broke Jaw Ranch.
Det är inte säkert här.
Vi är bara två familjer som inte vet var våra nära och kära är.
Jag litar inte på dem.
Lita inte på dem. Lita på mig.
Folk köpte in sig här innan världen gick under.
De förberedde för demokratins fall. De satsade allt på det.
Men det blev en överraskning när de döda uppstod.
- Ni verkar klara er bra. - Ja.
- Vi är rätt självförsörjande. - Ja, och tungt beväpnade.
Ja, det är ingen poäng med alla resurser om man inte kan skydda dem.
Självförsvar är en grundsten.
Är det vad Troy höll på med vid gränsen?
Självförsvar.
Troy försökte få tag i bränsle och skyddade sina mannar.
- Jag har hört hans version. - Vill du höra vår?
Vi bygger en ny nation här.
Den är inte perfekt. Den är väldigt bristfällig.
Jag tar reda på vad som hände vid gränsen när Jake är tillbaka.
Det här är det säkraste stället i en galen värld.
De flesta skulle vara väldigt tacksamma över att vara här.
Jag tänkte att ni också skulle vara det.
Hade jag fel?
Det är inte mycket, men rent. Latrin och duschar finns på baksidan.
Jag skulle skaka madrasserna
och sopa golvet för att slippa skorpioner och sånt.
Tack.
- Börja inte nu. - Tackar du honom?
- Hans son är en mördare. - Nick!
Vill du hamna i krig med dem? Vill du ta den fajten?
Då kommer du att få se på mord.
Du vet väl att det är mitt fel?
Jag ledde Luci och hennes folk dit, och du letade upp mig.
- Det är inte ditt fel. - Men jag måste göra nåt.
Nej, det måste du inte.
Jag vet inte vad vi ska göra.
Men just nu får vi bara ta det här, le och vänta.
Det är allt vi kan göra. Du vill rädda Luciana.
Jag vill rädda alla, och det ska jag. Men du måste hjälpa mig.
Jag ska kolla om skitstövlarna slipar sina knivar.
- Du tar första vakten. - Det är den korta.
- Du kommer inte att sova. - Det kommer jag visst.
Ha koll på ställningen väster om stigen.
- Jag vet, Jakey. Jag vet. - Du, vissla om...
- Vi har känt varandra länge. - Uppenbarligen.
Vad händer med Luciana när vi kommer tillbaka till ranchen?
Oroar du dig för min bror?
Sakerna han gjorde mot hennes folk, och nästan gjorde mot mitt folk.
Det kommer inte att bli så. Vi håller ett öga på honom.
Jag kan kontrollera honom.
- Hur länge har det hållit på? - Sen han var liten.
Min pappa och Troys mamma tog ut honom ur skolan.
Han fick driva ranchen.
Det är mycket mark. Man har överseende med dem man älskar.
Jag hade överseende med min bror.
Tills jag förstod att det skulle få honom dödad.
Min mamma betedde sig som om att Nicks drama gav henne ett syfte.
När vi kommer tillbaka blir din bror glad att se dig.
Min?
Vad är det?
Vet du hur man använder en sån här?
- Här är avtryckaren. - Ja, jag vet.
Den är klar att avfyras.
Stanna här tills jag kommer tillbaka. Annars följer du huvudstigen.
Du ser ranchen vid lunchtid.
Ge mig vapnet.
Gå tillbaka. Fort.
Snälla.
Jag måste ta hand om den innan det kommer fler.
Felicitaciones.
Doktorn.
Mamman vill döpa barnet efter dig. Det är vår tradition.
Du hade rätt. Du lugnade människorna.
Men nu är din lögn vår.
Och om de avslöjar dig så kommer de att vända sig mot oss alla.
Du måste härifrån.
- Jag hoppades på lite mer tid. - Nej. Nu.
Nåväl.
Ett fordon?
Vi har inga att avvara. Du får gå till fots.
- Du har en till patient. - Utmana inte ödet, Hector.
Det är en stackars kvinna som vägrar lämna rummet.
Hon har förlorat sina sinnen. Hon matvägrar.
Det är tragiskt.
Övertala henne att äta.
Om hon dör så förvandlas hon.
Hallå?
Jag har lite mat med mig.
Vad gör du här?
Mrs Stowe, jag ska hjälpa dig.
- Du är ingen läkare. - Sant, det är jag inte.
Men jag fick erfarenhet av att behandla mig själv.
Jag är ledsen.
Jag gjorde det mot dig.
Du var förvirrad.
Jag förlorade allt.
Jag var ett hopplöst fall.
Du behöver få in lite frisk luft.
Det är en bra början.
Jösses. Jag tänkte likadant.
Utan hopp.
Jag kan inte stanna här, men har ingenstans att ta vägen.
Och inget som kan ta mig dit.
Tack.
Tack. Du är en ängel.
Inget hopp, ingen framtid.
Men i går kväll kom det in en tjej med värkar.
Jag förlöste ett barn.
Det var verkligen jätteläskigt.
Ja, och att hålla barnet...
Jag kände... att om barnet överlever blir det en ny generation.
En ny generation...
...som kan ge oss nåt att hoppas på.
Vart skulle du ta vägen... om du ger dig av?
Jag har ett ställe i åtanke.
Det här skulle bli en bröllopsgåva.
Ta den.
Det är det minsta jag kan göra för det jag gjorde.
Tack, Ilene.
Nej.
Du ska ha tack.
Du befriade min lilla flicka.
Men det kommer inga fler generationer.
Jag beklagar.
Luciana är medvetslös. Jag kan inte väcka henne.
Jag bär henne.
Vi är på ranchen om ett par timmar.
Visst är det en hemsk värld?
Jag hjälper dig att bära henne.
Det går fortare.
Bara ett par steg till. Somna inte. Öppna porten.
- Det är okej. - Hjälp dem.
Akta hennes huvud.
Okej.
Här, släpp in mig.
- Mamma... - Var är han?
Var är Trav?
- Var är han? - Han...
Han är inte...
Nej.
- Nej. - Jag är ledsen.
Jag är ledsen.
Luci.
Luci. Hej, det är Nick.
Vi blev nerskjutna.
- Av vilka då? - Okända.
- Var är Charlene? - De döda tog henne i passet.
- Det är Nick. Luci, hej. - Hon hör dig nog inte.
- Vad menar du? - Hon kommer nog inte att klara sig.
Hjälp henne.
Hon kan förvandlas om vi tar henne till sjukavdelningen.
- Det är ditt fel. Du sköt henne. - Jag försvarade mitt folk.
Jag tänker göra det igen. Jag vet hur jag ska göra.
- Nej, nej, nej. - Det måste bli så.
- Nej. Kom igen. - Ur vägen. Flytta.
Flytta på dig.
Jag gör det.
Låt mig få göra det.
Visst.
Låt bli.
Släpp in henne.
Nick.
- Släpp in henne, sa jag. - Det är inte så vi gör här.
Nick.
Inte den här gången.
Gör som din mamma säger.
Nick, Nick, ta det lugnt. Kom igen.
Ge mig pistolen.
Du får inte låta henne dö.
Om hon har en puls så släpper vi in henne.
Men du måste ge mig vapnet.
Gör det, Nick.
Ge honom vapnet.
- Ta henne till sjukavdelningen. - Ja, sir.
Säkra henne innan hon får behandling.
Nu är det slut på det roliga. Föreställningen är över.
Fortsätt med det ni höll på med.
- Gå och få vård nu. - Jag vill vara med dig.
Nej, jag hittar dig.
- Mamma. - Iväg med dig.
Seså.
Herregud.
Se dig för. Jag mår inte bra.
Jag vet.
När min första fru lämnade mig
åt jag ur kostcirkelns två grupper Jack Daniel's och cola.
Många morgnar var dåliga.
Om jag trodde på Gud...
...vilket jag inte gör...
Skulle jag fråga: "Vari ligger det kosmiska skämtet?"
Jag hämtar mina barn.
Men Travis...
- Har du kommit för att trösta mig? - Nej, inte riktigt.
Jag kom hit för att prata med dig om en annan sak.
Men, ja.
När man har varit med om en sån förlust...
...är det lätt att försöka ta saken i egna händer.
De begår självmord.
Vilket, i den här nya eran...
...innebär helt andra problem.
En del av mitt jobb är att se till att du inte är en fara...
...varken för dig själv eller andra.
Jag skulle säga att det är för tidigt att säga. Eller hur?
Varför ville du träffa mig?
Det verkar som...
...att det saknas en Beretta 418 från bränslefordonet.
Om du har lånat den...
...så kan du kvittera ut den nu.
Såna är reglerna här.
För mig är den modellen mer...
En tjejpistol.
Jag... Jag beklagar din förlust, Madison.
Det gör jag verkligen.
Han är en bra man. Han var en bra man.
Det är jag säker på att han var.
Om han var med en kvinna som du.
- Behövs verkligen handklovar? - Ja, ifall att.
Tack för att du tog med henne tillbaka.
- Alicia? - Ja?
Mår du bra?
Min stil och min färg.
Mamma?
Stäng dörren.
Jag mår bra.
- Du frågade om jag hade en plan. - Mamma, det var tidigare.
- Vi... - Det var precis rätt fråga.
Vi ska stanna här.
- Va? - Vi ska göra det här till vårt hem.
Även om vi måste ta över det.
Mamma...
Det är helt galet.
Nej.
Det är vårt öde.
Vi har lidit för att ta oss hit. Travis dog på vägen.
Vi måste acceptera det. Vi måste vara starkare.
Berätta hur det gick till.
Berätta allt!