Det här är nog det sista du vill höra nu, men...
- ...men vi ska göra en affär som... - Jag vet vad som väntar.
Då så -
- det känns ju betryggande.
Vi kunde inte förutse det här. Det var inte vårt fel.
Vi erbjuder det vi har och hoppas att vi fortfarande är välkomna.
Och om han vägrar?
Vi har Ofelia.
Ofelia?
Hallå! Stanna! Stanna lastbilen!
Ofelia!
Hallå! Stanna lastbilen!
- Herregud! Gick det bra? - Det är bra.
Vi fortsätter. Jag tappade greppet.
- Slog du in huvudet? Får jag se? - Det är bra. Nu åker vi.
Madison...
Nu åker vi.
Madison, snälla, vi åker vidare.
- Okej? - Det är okej, Ofelia.
Kan vi prata lite?
Ta mig till min pappa.
Hör du vad jag säger?
Lova mig det, Madison.
Det gör jag.
Jag lovar.
Sätt dig i bilen och åk härifrån, annars dödar jag dig!
- Nick? - Jag såg din bil.
Alicia, det här är galet.
Jag har sett galna saker. Det här är rätt trevligt.
Men det här är vidrigt.
Du vet inte hur det är där ute.
- Du verkade klara dig bra. - Det är tryggt när man är många.
- Det vet du också. - Det gör jag inte.
Jag dog nästan igår när jag var omgiven av människor.
Är det du eller mamma som tycker så här?
Att överleva tar kål på mig.
Hon blir galen om jag kommer tillbaka utan dig.
Jag vet vad du försöker göra.
Det har plågat dig sen du kom till ranchen. Du vill gottgöra.
Gör inte det.
Jag förlåter dig.
Du är inte skyldig mig nåt.
Du är inte skyldig mamma nåt.
Det kanske känns som det, men det är du inte.
Du förtjänar att få ut det du vill av livet.
Försiktigt.
Vi tar av den där tröjan.
Madison.
Om de misstänker att Ofelia är sjuk dödar de henne direkt.
Salazar är här först om några timmar. Hon behöver vila och smärtstillande.
Le. Ditt liv hänger på det.
Lämna över alla vapen.
- Inget kvitto, inga vapen. - Visst, jag vet.
De har ska bytas in.
Sex stycken M4:or. Fem personer.
Det blir 500 i kredit, minus inträdesavgiften.
Johnny, pendejo.
Du skulle ju fixa växelkursen.
- Det blir 330 i kredit... - Det är ju 200 mindre.
- Förlåt, förra veckans kurs. - Vi kör på det.
Hallå.
Ha det så kul.
- Hon är kokhet. - Jag letar upp nåt för smärtan.
Taqa.
Håll dig vaken.
Det här är bortkastat.
- Ursäkta? - Det är tragiskt.
Men du gav bort hälften av gevären. Till vilken nytta?
För att ge Ofelia en avskedspuss? Tänk efter. Planera dina drag.
Vi har inga drag kvar. Vi har inga vapen kvar. Vi har inget hem.
Vi får förlita oss på främlingars goda vilja nu.
Jag lovade att Ofelia ska få se sin pappa. Jag tänker hålla det löftet.
- Vekligen lovvärt. - Det finns ingen plan B!
Våra skyddsänglar är döda och det är även Ofelia.
Ditt ord är inte värt nåt, oavsett om hon överlever i ett par timmar.
Det enda som är värt nåt är mer tillgångar.
Du slösar bort det lilla vi har.
Du förväntar dig godhet från en mördare. Det kommer inte att bli så.
Är du rädd för honom?
Är det därför?
Okej, vi får vänta och se vad Daniel gör -
- när du ska betala för vatten du inte behöver med hans döda dotter!
Sista chansen.
- Snälla? - Det är det inte.
Jag vet var ni är. Om det blir problem så letar jag upp er.
Jag föredrar om du inte dör.
Det ska jag inte göra.
Jag lovar.
Okej.
Så, varför hatar alla dig, Nick?
Du verkar ju ha varit nåt alldeles extra tidigare.
Det där är gammalt och du har inget med det att göra.
Dessutom har Alicia fel. Det var inte därför jag blev kvar på ranchen.
Inte? Varför stannade du kvar då?
Travis hade dött.
Luciana var sjuk.
Men mamma höll på att bryta ihop.
- Så det var upp till mig. - Det där är skitsnack.
Då kan väl du berätta varför jag stannade kvar.
Du stannade kvar för att du älskar mig.
Det är okej.
Du och jag, vi är mer lika varandra än vad du tror.
Svarta får. Våldets barn.
Men du önskar att det inte var så.
Jag ordnade de här för smärtan och febern.
Elektrolyter motverkar uttorkningen.
Ofelia.
Hon förtjänar inte det här.
Daniel förtjänar inte det här.
Jag vill bara att hon ska få lugn och ro innan hon dör.
Strand kanske har rätt. Daniel kanske dödar oss.
Igår förlorade jag allt.
Mitt hem. Mina vänner.
Mina förfäders kvarlevor... De ligger utspridda helt utan mening.
Jag växte upp med förlust.
Jag trodde att jag kunde hantera det.
Men det kan bli för mycket.
Ofelia bad om att få se sin pappa en sista gång.
Du uppfyller hennes önskan.
Det är det enda du kan göra.
Ge honom en chans att begrava sin dotter.
Avsluta det här, även om det innebär att vi dör.
Tack, Taqa.
Så där.
Mamma?
- Ofelia, herregud. - Det är okej. Hon sover bara.
Jag träffade Walker. Han berättade.
- Var är din syster? - Vi hittade henne.
Det var bra med henne. Hon verkade nöjd.
Jag försökte övertala henne, men hon vet var vi är.
Jag är ledsen.
Okej.
Var är Troy?
Vid baren. Mexikanerna skrämmer honom.
Det var ju bra, för vi...
Ju fler vi är, desto säkrare...
Herregud.
Det är okej.
Tack för att du är här.
Jag vet inte vad jag skulle ta mig till annars.
Kom, du behöver frisk luft.
Jag tittar till Ofelia.
- Okej. - Det går bra.
Ta den här.
Om du rör mina grejer öppnar jag dig som en kokosnöt!
Det där är mina potatisar.
Vad fan gör dina potatisar i min bil?
Du tog dem från restaurangen.
Det är begränsad tillgång. Jag ger inte bort dem. Ge tillbaka dem.
Det låter som en intressekonflikt.
Och när du har skjutit tanken -
- vad ska du göra då?
Varför skapar du problem i onödan?
Vi kan dela på dem.
Jag är trött och hungrig, och skulle gärna slippa döda dig.
Vad är det här?
Nej, jag vet vad en quesadilla är. Vad är sesos för nåt?
Nej, nej, nej. Jag dricker inte.
- Jag dricker inte. - Vad menar du?
Jag dricker inte.
Jag tjuvstartade så du måste komma ikapp.
Allvarligt?
Nej, jag... Jag behöver inte den här.
Var kan jag få tag på -
- uppåttjack?
Söker ni El Matadero?
Slakthuset?
Fråga efter El Matarife.
- El Matarife. Okej, gracias. - Det är ingen bra idé, Nick.
Jag räddade ditt liv. Du är skyldig mig en gentjänst.
Drick upp mjölken.
Okej.
Så där.
Det är nu du inser att du ligger jävligt risigt till.
Jag som trodde att vi var vänner.
Jag vill prata med Proctor John.
Det vill väl alla.
Nej.
Det är nog bättre om du stannar kvar här med oss.
Jag har nånting som han vill ha. Nånting som jag kan erbjuda honom.
Han vill säkert få reda på det här.
Ofelia, hjärtat.
Det är dags. Ofelia.
Ofelia, hjärtat.
- Kom igen, Ofelia. - Det är dags.
Det är bäst om bara vi två går dit.
Jag följer med er.
Jag vet inte hur han reagerarar om du är där.
Snälla?
Det går bra, Taqa.
Det går bra. Jag hjälper dig.
Det är okej.
Här borta.
Försiktigt.
Okej.
Jag är iskall.
Om jag förvandlas... så dödar du mig.
Jag vill inte att han ska se mig så.
Han ska inte behöva göra det.
- Du får göra det. - Det kommer inte att behövas.
- Han är här när som helst. - Snälla. Snälla.
Snälla. Gör det.
Okej.
Säg till honom...
Säg till honom att jag såg fram emot att lära känna honom.
Säg bara till honom...
Bara...
Man ljuger för sin barn hela livet -
- i tron om att man kan skydda dem.
Men på nåt sätt -
- så vet de.
De vet vem man är och vad man har gjort.
De känner dig.
Det sitter i blodet.
Du kände din pappa.
Tro aldrig att du inte gjorde det.
Tack.
Tack, Madison.
Okej. Han är här.
Nej, nej! Nej!
Nej!
Snälla, vakna.
Snälla, Ofelia.
Herregud.
- Daniel, vänta! Vänta! - Var är Ofelia?
Hör på. Stanna. Snälla, hör på.
Hör på mig en sekund.
Hör på. Nej.
Ofelia?
- Vad är det här för sjukt skämt?! - Daniel.
Vad hände?!
Svara mig!
Daniel, nej. Jag är verkligen ledsen.
Det var inte jag... Ranchen invaderades.
Ofelia, hon räddade... Hon räddade oss, men blev biten.
Jag är hemskt... Jag är hemskt ledsen.
Jag kan inte... Jag kan inte ens föreställa mig.
Jag är hemskt ledsen.
Snälla.
Det här är priset.
- Jag är hemskt ledsen. - Lämna oss ifred!
Innan jag dödar dig.
Välkomna till El Matadero, mina amerikanska vänner.
Vad kan jag stå till tjänst med?
Jag hörde att det är du som har grejerna.
Det stämmer.
- Vad är ni på jakt efter? - Allting.
Hörru, lugn.
Vi har heroína, morfina, cocaína.
Anfetamina.
Nej.
Codeína.
Vi vill inte ner. Vi vill uppåt.
Vill ni verkligen uppåt?
Fixa det du ska så sticker vi härifrån.
Okej.
Det här... är locus coeruleus.
- Vad fan är det för nåt? - Det är en kärna i hjärnstammen.
Rent adrenalin.
Det blir inte mer uppåt än så. Tillräckligt för att väcka de döda.
Hur mycket kostar en skiva hjärnstam nuförtiden?
För dig, min vän -
- är den gratis.
Var kommer körtlarna ifrån?
Ska vi säga grisar?
Okej. Kom igen. Nu går vi.
Vi säger grisar.
Vad gör du med tänderna?
Jag såg dig med tången.
De köper upp guld vid handelsplatsen.
En del mexikaner säljer tänderna och fingrarna som amuletter.
Det ska skydda dig från att bli biten.
Här får du.
Tack.
Du verkar behöva beskydd.
Det är vidrigt.
Ta inte illa upp.
Det gör jag inte.
Vart är du på väg? Du behöver tydligen ingen tur.
Jag fick ett tips om ett ställe i öknen.
Det finns vatten och vilt.
Du kommer att köra igenom spökstad efter spökstad.
Det finns inget kvar där.
Potatisarna är en gåva.
Jag kommer på nåt.
Kommer du att göra det?
Antingen kommer jag på hur jag gör det här ensam -
- eller så dör jag.
Det är just därför jag undviker sällskap.
När vi är färdiga här så packar jag ihop och åker. Ta inte illa upp.
Det gör jag inte.
Problemet är inte dödandet.
Det är vännerna.
Det är så här livet ser ut.
Du kan inte komma ifrån det.
Varken norrut eller söderut, och inte nån annanstans heller.
Man vänjer sig vid dödandet.
Du kommer att klara dig.
Vem vänjer sig vid det här?
Om en kvinna verkligen vill -
- kan hon vänja sig vid vad som helst.
Nick!
Vänta!
- Nick, du kommer att... Vänta. - Vad är det?
Jag får hjärtinfarkt.
Kämpa inte emot. Det gör det värre. Det är bara att åka med.
Vad menar du? Det här är väl bara som vilken tisdag som helst för dig?
Det sorgliga är att du aldrig kommer att känna dig lika fri -
- som när klockan är fem på morgonen, solen ska just gå upp, -
- och du är helt väck.
- Visst. - Herregud.
Allt annat är bara lunch. Och människors besvikelse.
Nick, vänta.
Hallå, Nick. Nick.
Nick, vänta, vänta.
Vill du prova en sak? Du, vill du prova en sak?
Nick! Nick!
Nick, vad håller du...
Stryk på ett tjockt lager.
Du måste röra dig tyst. Stirra på tomrummet mellan atomerna.
Nick? Nick!
Nick! Nick!
Jag kan inte återvända.
- Jag kan inte återvända med henne. - Okej.
Jag kan inte återvända med henne.
Jag har gått hela natten med min dotter.
Jag bar iväg henne till ett olivträd -
- och begravde henne med mina händer.
Hon räddade livet på Alicia.
Alicia. Var är hon?
Hon har åkt.
Hon är ensam nu.
Hon hade väl fått nog av det här.
Kan du klandra henne?
Du var med Ofelia när hon dog.
Sa hon nåt?
Jag skulle hälsa att hon älskade dig.
Hon såg fram emot att få lära känna dig.
Jag sa att hon redan gjorde det.
Hon kände aldrig mannen som tog med henne till USA.
Hon såg honom en gång -
- för ett ögonblick, och det skrämde henne.
Då så, samla ihop dina saker, Madison Clark.
Det här stället passar inte dig.
Jag vill ta med mig de andra.
Om det går bra.
Jag trodde att du redan hade åkt.
Jag tänkte det.
Du hade inte hittat mig om den här skrothögen var värd nåt.
Vart är du på väg?
Det blir väl mer dödande.
Tänderna drar ju inte ut sig själva.
Behöver du hjälp?
Du ville väl inte ha vänner.
Bara dödandet, då?
Har du funderat på att sälja ditt hår?
Tänk inte ens tanken.
Vi åker tillbaka till dammen.
Troy och jag funderar på att stanna här i ett par dagar.
Det kan vara bra att få in en fot här tills ni återvänder -
- och behöver handla.
Så bra för mig då.
Visst.
Vi skaffar mer proviant till dammen när det behövs.
Gör det du behöver göra.
Du vet var vi finns.
- Är du redo? - Visst. Du?
Alltid.