Baruch atah Adonai, Eloheinu melech haolam,
borei p'ri hagafen.
Baruch atah Adonai, Eloheinu melech haolam,
borei minei v'samin.
Baruch atah Adonai, Eloheinu melech haolam...
Levande hade du kommit in.
Men vi har väl ingenting att prata om nu, du och jag?
Du är inte så bra på att konversera.
Baruch atah Adonai, Elohei...
Visst.
Vill du prata? Då gör vi det.
Hej!
Är du oskadd, unga dam?
Vad heter du?
Charlie.
Trevligt att träffas, Charlie.
Rabbin Jacob Kessner.
Och...
...välkommen till Temple B'nai Israel.
Tack.
Förlåt. Jag såg lampan.
Be inte om ursäkt och det är inte en lampa.
Det är Ner tamid.
Sanningens låga.
Guds närvaro.
Hon visade dig vägen.
Jag gillar att se Gud som en...
Gud verkar behöva nya batterier.
Vi kanske ska hitta lite mat åt dig och en handduk?
HEM LJUVA HEM
Då tankar vi godingarna.
Tajtare än en brandmans ringmuskel på nationaldagen.
De är trötta. Det tog dubbelt så lång tid att sätta upp lägret än i går.
Det är tolv timmar kvar till solnedgången.
Att resa på natten och hålla vakt på dagen är slitsamt.
Logan är där ute.
Det tar Morgan, Al, Alicia och Strand några dagar att nå oss.
Vi måste hålla oss i rörelse till dess.
- Hur mycket bensin har vi? - Cirka 3 800 liter blyfri...
...är allt som skiljer oss från att vackla runt som skinnpåsarna.
Vi gör en runda till.
Det handlar inte bara om bensinen.
- Jag vet. - Stanna då upp och andas.
Inte här.
Okej.
Käka och vila, babyansikte. Vi drar till Tank Town kl. 08.00.
Det får vänta. Det fattas någon.
Alla fanns här när vi packade ihop.
Jag vet inte. Någon saknas.
Vem?
- Jag kan hjälpa till. - Hon är vaken.
Du är inte den första som somnar i min shul.
Jag har mest sovit i bilar på sistone.
Det är svårt att vila utan ett riktigt tak över huvudet.
Jag är van.
Varför följer döingarna efter dig?
Jag letade efter något i går och kom bort från min grupp.
Vandrarna hittade mig först.
Har du en grupp?
Du måste tillbaka till dem.
Tror du att Gud ledde mig hit?
Kom.
Gör inte du det?
- Varför? - Varför inte?
- Svarar du alltid med en fråga? - Gör jag?
På två minuter listade du ut hemligheten
det tog mig åtta år på yeshiva att förstå.
Det kanske finns något du behöver här.
Du kanske är här för att äntligen hitta det.
Ursäkta. Hashem kallar.
Vad hände med ditt folk?
Samma som hände de allra flesta.
Jag brukade tala om
något som hette t'chiyat hameitim.
De dödas själar skulle uppstå
och återförenas med sina kroppar i slutet av den här världen.
Jag hade rätt till hälften.
Varför fortsätter du att göra det trots att ingen är här?
Det passar mig. Och det är tradition.
Traditioner är väldigt viktiga.
Särskilt nu.
Igen?
Nej, nej, nej. Det är det sista batteriet.
Den får inte släckas.
Förlåt, jag måste iväg och hitta nya batterier.
Vänta!
Jag vet var det finns.
Det är Charlie. Hör någon mig?
Är du oskadd?
- Ja. - Jag är jätteledsen över det här.
Vi trodde att alla hade blivit inräknade i går kväll.
Det är inte ditt fel, June. Ni åkte inte utan mig. Jag...
Jag rymde.
Varför?
Vi kan inte leva som vi gör.
Jag ville hitta en plats där vi kan slå oss ner.
Jag kollade några ställen i går. Inget var rätt, men nu...
Jag kan ha hittat en plats, som vi kan kalla vårt hem.
Var är du, Charlie? Vi hämtar dig.
Ni måste komma hit och se platsen.
Ta med er bilbatterier.
Varifrån kommer de?
Det måste vara ett hål i staketet. Jag hittar det.
Mina vänner kommer med batterier. De kan hjälpa dig.
Att hålla lågan levande är en mitzvah.
Jag lagar staketet. Vänta där inne. Känn dig som hemma.
Yitgadal, v'yit kadash sh'mei raba...
...b'alma di-v'ra chirutei...
...v'yamlich malchutei...
...b'chayeichon uvyomeichon...
Nu så.
Ni anar inte vad det här betyder för mig.
Du skyddade Charlie. Det var det minsta vi kunde göra.
Er konvoj, hur många personer består den av?
Vi är 36 nu.
Tzadikim Nistarim.
Mystikerna tror att det alltid finns 36 rättfärdiga människor
i världen.
Jag har kanske träffat tre av dem i dag.
Vi gör vad vi kan.
Vi borde åka tillbaka.
Nej.
Jag sa till rabbinen att vi hjälper honom med staketet.
Jag...
Ni har gjort tillräckligt.
Du hjälpte mig. Låt oss få hjälpa dig.
Jag följer med henne.
Jag har något åt dig.
Här. Det är gott.
INGREDIENSER
Kollar bara.
Jag har något åt dig också.
Sätt på dig den.
Inte för min skull. För Hashem.
Hashem?
Ja.
Hur ser jag ut?
Goyish. Lite som påven, men inte illa.
Ja.
Vi borde köra in pansarfordonet.
Vi riskerar att riva allting.
Jag vet att du vill hitta en plats där vi kan bo.
Det vill vi alla. Men jag är inte säker på att det är här.
- Varför inte? - Det är för litet.
Det finns ingen källa, staketet är för svagt.
Det löser vi. Jag vet att det inte är perfekt,
men det är bättre än att stanna på olika platser varenda dag.
Bättre än att ge sig iväg på en runda utan att veta
om ens hem är kvar när man kommer tillbaka.
Jag har levt så förut, June. Det har vi båda.
- Jag vill inte leva så igen. - Handlar det här om det?
De vi var förut?
Är det nån skillnad?
Vi är annorlunda.
Vi har rest omkring förut, men det var...
Det gick dåligt. Inte nu.
Ja.
Jag tyckte samma sak då.
Tankbilen är oskyddad.
Den här platsen är inte rätt.
Vi måste tillbaka.
- Inte illa. - Allvarligt?
Dan the Man pajade kanske dina smaklökar
när han trimmade ditt ansiktshår.
- Ser du gamle Swatty? - Inte än.
De kommer.
- Skål för att kuska runt. - Det enda jag minns.
Samma här.
Wen och jag har tuggat asfalt
innan ätarna började äta.
Ni hade i varje fall varandra.
Hur länge har du varit ensam?
Jag vet inte.
Jag miste tidsuppfattningen.
Jag hade nog blivit galen.
Så länge, utan någon att prata med?
Jag blev nästan det.
Men tjejen fick dig att fortsätta? Tanken på henne?
Ja. Och vandrarna.
Jag minns hur jag tittade på dem,
när jag sov i bilar och annat.
De bara vandrar runt.
Vem vet hur långt de har gått eller vart de är på väg?
De bara vandrar. De är hela tiden på väg.
Det är bara att lägga ner.
Vilket jag gjorde.
- Skit också! - Vad är det?
Logans gäng. Det har hittat oss.
Gjorde du det själv?
Mogen David är svår att få tag i nuförtiden,
så jag anlade en liten vinodling i trädgården.
Jag har gröna fingrar.
Du sa att Gud ledde mig hit av en anledning.
Du har nog rätt.
Du verkar må bättre nu än när du kom,
precis som den eviga lågan.
Hon lät oss vinna på det båda två.
Jag vill bo här.
- Vi kan göra det allihop. - Det är ingen bra idé.
Va?
Varför inte?
Charlie...
Vi måste iväg.
Åk ni. Jag stannar.
Nej, Charlie. Du ska vara med ditt folk.
Men du är ju helt ensam här.
Vi kan bo med dig och se till att lampan är tänd.
Jag uppskattar allt ni har gjort för mig,
men ni ska nog...
- June, John, hör ni mig? - Hon bryter radiotystnaden.
Sarah, vad är det?
Idiotgänget har hittat oss.
Vad?
- Hur hittade de oss? - Ingen jäkla aning.
Alla är på väg till mötesplatsen.
Vi måste iväg och vi behöver Swatty nu!
Vi är på väg.
Staketet.
Gå in igen.
Gjorde vi nånting? Hur kom de in?
Det är inte ert fel, det är mitt.
Vad pratar du om? Vilka är de?
Mina församlingsmedlemmar.
När världen började förändras, kom de hit för att hjälpa mig.
Vi satte upp staket, samlade mat och vatten.
Vi klarade oss i veckor...
...men så började förnödenheterna sina.
Jag gav mig av för att hitta mer. När jag kom tillbaka...
Var de så här?
Jag beklagar.
Nej, jag beklagar. Ni är här bara för att hjälpa mig.
Vi är inte klara än.
Vi går in och är tysta.
De går sin väg.
Det kan ta dagar.
Vi har ett lite tajtare schema än så.
Jag har en idé.
- Är du redo? - Ja.
Be för oss.
Det verkar fungera.
- Går det? - Ja.
Bra.
Lugnt och försiktigt.
Bra.
Vi klarar det.
- Jag försöker. - Jag täcker dig.
Då så.
Jag täcker dig.
Bra. Bra.
Fortsätt, allihop. Vi samlas på mötesplatsen.
De vill ha det vi har i tankbilen. De ska inte få det.
Lättare sagt än gjort, gumman.
- Vem är det? - Fråga din andreförare. Han vet.
Han borde ha skjutit när han hade chansen.
- Känner du idioten? - Jag hade honom.
Jag lät honom löpa. Jag trodde att det var bra.
Det var det inte.
Hur går det med Swatty? Behöver hjälp typ nu.
Jobbar på det.
Jag har den.
- Har du den? - Kom.
Då så.
Kom igen!
Okej.
John!
Nästan framme.
Vad är det? Vad hände?
Det går inte.
Sarah, det tar längre tid än du tror.
De kanske är ensamma.
- Hur visste du att det skulle hända? - Det gjorde jag inte.
- Du visste att det var fel ställe. - Om jag kunde förklara...
Då hade du väl gjort det.
Det är lugnt. Vi tar dem en efter en.
Hur många kulor har du?
Jag kan inte skjuta. Inte dem.
Förlåt.
Vi hinner inte.
Det kommer bara fler då.
Du vet hur vi gör, Charlie.
Hur?
Som vi brukade.
Nej.
Jag ger inte upp den här platsen.
Charlie, det är lugnt.
Nej! Det är det inte. Det är här jag kan vara trygg.
Jag såg ljuset och du sa att Gud ledde mig hit av en anledning.
Det borde jag inte ha sagt. Jag tror inte på det.
- Jag förstår inte. - Jag tror inte på Gud.
Inte på länge.
På grund av det som hände dem?
När jag lämnade synagogan och dem...
Det var inte för förnödenheternas skull.
Det var för att jag redan hade börjat tappa tron.
Jag såg vad som hände med världen,
vad människor gjorde mot varandra.
Så varför gick du?
Hur skulle jag kunna leda dem om jag inte trodde?
Jag vandrade runt i veckor
och letade efter nåt som kunde få mig att ändra mig.
- Jag hittade ingenting. - Så då återvände du?
De var redan döda.
Redan inlåsta i byggnaden.
Vad som än hände dem när jag var borta... så var det inte trevligt.
- Det innebär inte... - Jo! Jag lever för jag gick.
Jag lever på grund av att jag inte trodde på Gud.
Tydligare budskap kan man inte få.
- Bönerna, lampan, alla... - Det är allt jag har kvar.
Rytmen av ett liv som jag försöker hålla fast vid.
Nu är du och dina vänner i fara
på grund av att jag inte kunde släppa det. Gör inte som jag.
Förlora inte ditt folk
på grund av en idé om vad den här platsen kunde ha blivit.
June?
Ja, Charlie?
Du har rätt. Vi kan lösa det här.
Okej.
Har du något som låter mycket?
Det här var inte rätt...
...men någon av de andra platserna kanske var det. Har vi missat det?
Bli inte introspektiv nu.
Det är jag som har fått oss att kuska runt.
Jag trodde att det bäst, för varje gång som jag slår mig ner nånstans...
Så blir det inte som du hoppas på.
Ja.
Men det är kanske världen vi lever i som är så,
oavsett om vi reser runt eller inte.
Dagens omständigheter: bevisföremål A.
Charlie.
Jag beklagar att det inte kunde bli ditt hem.
Ingen fara.
Hashem kallar.
Lort i toan.
- Vad? - Bensinen börjar ta slut.
Vi kör tankbilen.
Den är inte outsinlig. Tanken är inte direktkopplad.
Fan!
Om vi sjunker, så sjunker vi med skeppet.
Även om vi blir friterade.
Det var kul att åka runt med dig.
Detsamma, babyansikte.
Vart ska de?
Något skrämde iväg dem.
Gamle gode Swatty.
Vilken tur att du stötte på rabbinen och ingen annan.
Förlåt.
- Om jag inte hade rymt, så... - Nej.
Be inte om ursäkt.
Jag har pressat alla för hårt.
Jag säger hela tiden att vi ska hitta rätt ställe, men...
Jag kanske har en idé om något som inte finns.
- Får jag ställa en fråga? - Ja?
Varför tror du att det finns?
Jag vet inte. Det är en känsla jag har.
Det är tro. Underskatta det inte.
Jag vet inte vad ni ska göra, men...
...jag ska börja leta igen efter det jag behöver hitta.
- Jag slutar först när jag har det. - Vi har bensin.
Så mycket vi behöver efter en vända till oljefälten.
Vi fortsätter köra runt. Vi fortsätter att hjälpa.
Vi hittar platsen en dag.
Ja.
Vi har inte träffats. Jag heter Sarah.
- Rabbin Jacob Kessner. - Vad bra att du är med oss.
Vet du när jom kippur är?
- Jag har lite försoning att göra. - Det är inte än på ett tag.
Är du judinna?
Rabinowitz. Registrerad medlem av skaran.
Jag skulle precis göra Maariv. Vill du vara med?
Har du reciterat kiddush över en saison?
Det behövs inte - jag gör eget vin.
- En rabbin i min smak. - Kom.
Logans gäng gav sig av i varje fall.
Ett tag.
De slösade mycket bensin för att vända om och köra iväg.
De trodde väl inte att kavalleriet skulle dyka upp.
Kanske inte. Men det jag hittills har sett av Logan...
Allt de har gjort har varit genomtänkt.
Desert Fox, kom!
Idioterna och deras pansar är så långt bort från dig som det bara går.
Allt är lugnt.
Härligt att höra!
Bensinen är snart slut.
Nej, inte alls.
LONESOME STENBROTT
Vi letar efter olja, inte stenar.
Isbjörnen hade en speciell sorts humor.
Håll i hatten, Doris.
Nu ska vi köpa biljett till det förlovade landet.