Vad hette hon?
Hon hette Jenny.
Varifrån kom hon?
North Carolina.
Vi träffades i Raleigh.
Vad vill du berätta om henne?
Hur mycket plats har du?
Hon hatade vatten. Du vet, hon... hon hatade det.
Hon nändes inte säga det när jag hade lagt halva lönen på
att hyra den där båten till vår dejt.
Hennes familj var där och...
...min bror.
Bara en liten ceremoni.
Det räckte för oss.
Jag sov inte...
...sov ordentligt...
...på tre månader.
Han ville ha en hund.
Ja. Han spelade baseboll.
Och han var hemsk.
Han älskade serietidningar.
Han gjorde ett kort åt mig...
...till Fars dag.
Min son, Duane...
...han var det bästa av oss båda.
Man växer upp och tror...
...att man vet vad livet är...
...att man har sett mönstren.
Och klyschorna...
...stämmer mer eller mindre.
Sen får man barn.
Det ramar in allt på nytt som alla vet.
Morgan.
Vi har tankat.
Jag bara... Jag bara tittade.
Bra.
Vi borde åka tillbaka.
De har inte kunnat nå oss på ett par dagar.
Vi har väl några lådor kvar?
Vi har kört väldigt långt västerut. Bensinen börjar sina.
- Hur mycket har vi? - Det räcker kanske en dag.
Några lådor till.
De kan vara avgörande för någon.
- Jag vet inte. Vi borde återvända. - Lådorna gör skillnad, Al. Vi...
Okej.
Fan!
- Vad är det? - Det fanns tre bensindunkar.
Batteriet är nog dött.
Hallå!
Även om du fick i en del bensin, så kommer den inte att starta.
Backa!
Vi vill bara ha tillbaka bensinen.
- "Vi"? - Lugn.
- Backa, sa jag! - Hon har rätt.
Vi behöver den. Vi kan väl diskutera saken?
Håll er borta från mig!
Du...
Kan du sänka kniven?
Gör det.
Sänk kniven.
Vart försöker du ta dig?
Morgan.
Nej... Nej!
De har hittat mig.
In i bilen.
Al.
Fyra?
- Fan! - Vad?
- Bensinlocket. - Al.
Här borta!
Han gick hitåt!
Börja prata.
Vilka var det?
Vi kan hjälpa dig.
Det sa de också.
Lyckan fogar våra saker bättre än
än vi kunde önska,
ty där borta ser du, käre Sancho Panza,
trettio om ej fler hiskeliga jättar,
som jag tänker ge mig i strid och ta livet av
och med det byte vi får av dem skall vi grundlägga vår rikedom.
Ty det är en ärlig kamp
och vi gör Gud en stor tjänst
om vi från jordens anlete bortskaffar ett så ont yngel.
Hej!
- Vad lyssnar du på? - Don Quijote, Cervantes.
Vacker. Långrandig.
Ja. Kan vi rädda nåt från butikerna?
Ingenting hittills, men vi har ändå inte så mycket plats kvar.
- Det kan vi ordna. - Ska du inte ta en paus?
- Jag såg en låda Fanta. - Vindruva eller apelsin?
Det är viktigt.
Det som fortast får ner dig från taket.
Konvojen behöver solpaneler
när vi hittar en plats att bosätta oss på.
Inget fel i att tänka på framtiden, väl?
Nej.
Men jag vill till skivaffären och se vad jag hittar.
Du pratar om framtiden.
Trevligt att du tänker på den.
Det är apelsin, förresten.
Jag hoppades på vindruva.
Du, kom nu.
Grace, hör du mig?
Det är Grace.
Daniel.
Jag hittade en hel hög med bra skivor.
Chuck Berry, John Lee Hooker, Traveling Wilburys.
Det var konvojen.
Oljefälten...
Vi har förlorat dem.
Jag förstår inte.
Jag gör det, men vad ska ni ha det till?
Börja med ditt namn.
Tom.
Jag heter Tom.
Tom, det är inte så hemskt.
Varifrån kommer du?
Paradise Ridge.
Är det en stad, en ort?
Vad det här än är, så kommer det inte att fungera.
Jo.
Folk måste veta vad du flyr från.
Du kan lita på oss.
Vad som än hände, så är inte vi så.
Andelslägenheter.
- En bosättning? - Några dussin personer.
De flesta av oss bodde där förut. Jag var ordförande i föreningen.
Det fanns ingen motkandidat.
Två veckor senare började de döda vandra.
Alla såg på mig som om jag hade med det att göra.
Ja, du är ju kvar.
Jag hade tur. Komplexet var säkert.
Hälften av lägenheterna var osålda, så vi kunde sprida ut oss.
Vi filtrerade vattnet i poolen.
Odlade grönsaker i takträdgården.
- Så vad gör du här? - Jag hade tur, som sagt.
Och sen otur.
Vattenkällan blev dålig, vi kunde inte odla mat,
staketet gick sönder, taket började läcka.
Vi skulle ge oss av.
- Då dök de upp. - Ryttarna.
- Attackerade de er? - Nej. De erbjöd oss hjälp.
De skulle rena vårt vatten,
ge oss mat tills vi fick ordning på vår odling,
laga väggar, tak, allt som krävdes.
Varför jagar de dig?
De sa att det var mitt fel att det hade blivit som det hade blivit.
De sa att de försökte bygga något större, något bättre.
Att det inte handlade om i dag, utan om morgondagen.
Jag ingick inte i det. Min syster, Janis... är kvar där inne.
De försökte döda mig. De dödar henne med om jag inte får ut henne.
Backa lite. När de sa om i dag och i morgon...
- Al... - ...vad sa de då exakt?
Det som jag sa.
Att det de gjorde inte handlade om i dag.
Det handlade om morgondagen. De brydde sig bara om framtiden.
Du hörde väl det han sa om sin syster?
Vi ska få ut henne. Vi går in och hämtar ut henne.
PARADISE RIDGE LYXIGA ANDELSLÄGENHETER
Allt klart. Öppna.
De passerar porten varannan timme.
De vill verkligen hitta dig.
Du borde inte vara så här nära, Tom.
Jag förstår inte varför de vill ha det här stället.
Jag vet inte. Vad det än var, så fick inte jag se det.
Då så.
Ni behöver inte göra det här.
Al, vad tänker du göra?
Jag måste in innan något händer hans syster.
Vi kan vänta tills de som letar efter honom inte är kvar.
- Det vet vi inte när det blir. - Handlar det här om hans syster?
- Eller om att jaga en historia? - Hur kan du ens fråga mig det?
Okej.
Det handlar inte om en historia.
Jag vill inte att du går in ensam.
För honom till säkerhet om han behöver det. Jag kan ta mig in och ut
utan att de begriper att jag var där.
Du sa att det inte handlade om en historia.
Det är det inte heller. Han är inte den enda som behöver något där inne.
Vad menar du?
Bara lita på mig.
PARADISE RIDGE LYXIGA ANDELSLÄGENHETER
Kom.
- Vad gör du? - Varsågod.
De tar ut de döda när de har dödat dem.
Om jag får dit en, så kommer jag in.
Du går inte in ensam, Al.
Jag går inte in alls.
Tänker du berätta vem det är vi letar efter där inne?
- Toms syster. - Vem letar du efter, Al?
Jag har berättat mycket för dig.
Du skulle kunna berätta saker för mig.
Har du?
Ja. Jenny.
Filmerna. Duane.
Ja, du berättade mycket om hur det var.
Ja.
Men ingenting om hur det är nu.
- Vad snackar du om? - Varför vill du inte till konvojen?
Vi sätter ut lådor, gör i ordning utposter.
Vi gör det vi gör.
Du gör samma sak som du gjorde när...
- Som vid första intervjun. - Och vad är det?
Flyr från nånting.
Jag vet inte vad.
Försök att inte döda den här.
Växellådan är sönder.
För mycket vikt.
Tess, hör du mig?
Jag hör dig, Grace.
Det tar ett tag innan vi når mötesplatsen.
Okej. Säg till om ni behöver hjälp.
Jag önskar att vi var där.
När det hände. Vi hade kanske kunnat hjälpa dem.
Det gör vi. Vi hämtar förnödenheter.
Allt det här.
Vi skulle kunna hämta det senare.
Ett klassiskt misstag.
Jag trodde att vi kunde få med oss allting vi hittade.
Jag brukar vara realist.
Vi kunde inte veta vad som skulle hända.
För ett år sen var jag realist och kunde inte tänka mig att vara här
och försöka hjälpa människor, ställa allt till rätta.
Men här är jag.
Du, jag och en katt med beteendeproblem.
Att vara realist är inte realistiskt längre.
Ja.
Det finns några platser vi kan gömma oss på
några kilometer härifrån.
Månen är stark nog i natt.
Vi kan gå dit.
Tusan!
Morgan.
Tankbilen. Det är vår.
Inte nu längre.
Vart ska du?
Du har rätt.
Jag har undvikit att återvända till konvojen.
- Varför? - Det är komplicerat.
Om något har hänt dem...
- Det vet du inte. - Om det har det, så är det mitt fel.
Det är det.
- Vad kan du göra? - Prata med dem och ta reda på det.
- De dödar dig. - Det vet du inte.
- Jo. - Hur?
Det här "större, bättre, förbereder för framtiden"...
Jag har hört det förut.
Av vem?
Av en vars organisation kanske samarbetar med de här människorna.
En som jag inte trodde att jag skulle få återse.
Och du letar efter dem?
Ja.
Gå och leta, då. Jag hittar Toms syster.
Och jag ska ta reda på hur de fick tag i vår tankbil.
Det ligger en bar lite längre bort.
Det var på tiden.
Skidmark måste äta.
Han är väldigt känslig när det gäller det.
Han har tur som har dig.
Det minsta jag kan göra är att ge honom mat.
- Vad menar du? - Länge var han den enda jag hade.
Vi åt ihop...
...lyssnade på musik ihop...
...och ett tag...
...verkade det som att det skulle förbli så.
Vad hände?
Ingen respekt för vinyl.
Daniel!
Ta buren!
Vi måste härifrån. Nu!
Janis?
Hon är inte här.
Har du hittat det du letar efter?
Inte än.
MEDICIN / BYGGMATERIAL / TRÄDGÅRD
INVENTARIELISTA PER VECKA MAT / SKAFFERI
TRÄDGÅRD NÄSTA SKÖRD: TOMATER, MAJS
TEXAS MEXIKO
SUPER-RUTTER
DYKNING FÖRBJUDEN
Hon verkar ha tagit hand om den som ville åt henne,
men han kan bli ett problem.
Det är uppfattat.
Al, vi måste gå nu.
- Är du oskadd? - Tack.
Vi måste härifrån innan...
Generatorn spinner som en kattunge i en kattmyntebur.
Ni två vet hur man gör entré.
Vi är på väg.
Uppfattat.
De kommer att döda oss som de försökte döda Tom.
Det borde de redan ha gjort då.
Vi har sett det här stället. Det räcker. Tro mig.
Vi får höra vad de säger.
Förlåt för att ni fick vänta,
men poolen blev rätt smutsig.
Jordgubbe eller aprikos?
Vi gör båda.
Prova lite av varje.
Förlåt. Vi borde börja från början.
Du heter Morgan och du Al. Jag heter Virginia, men kallas för Ginny.
- Hur vet du vad vi heter? - Jag såg er film. Den var kul.
Jag hade inte tänkt på att använda en dokumentär för att sprida ordet
förrän jag såg er.
Smart.
Vad gör ni i Paradise Ridge?
Var är Janis?
Ni träffade Tom, eller hur?
Janis måste ha stuckit strax efter sin bror.
Hon lämnade en liten överraskning åt oss i sitt rum.
Ni försökte döda honom.
Vi försöker bevara den här platsen.
Det blir mycket lättare nu när vi har bensin.
- Vad gjorde ni med våra vänner? - Era vänner mår bra.
Såvida inte Logan var en vän. I så fall får jag beklaga sorgen.
Ni hade ingen rätt att ta den.
Vi försöker göra som ni.
Eller, vi försöker inte. Vi gör det.
Ni vill hjälpa människor.
Vi med. Vi har bara olika tankar om hur.
Ja. Ni dödar. Det gör inte vi.
Att äta spagetti är svårt och kladdigt oavsett.
Vi kan hjälpa er också om ni låter oss göra det.
Kan ni?
Hur?
Hur har du hanterat förlusten av din familj?
Prata med miss Phieffer. Hon är familjeterapeut.
Ingen fullfjädrad hjärnskrynklare, men ger en andra perspektiv.
Hon reser mellan de större bosättningarna.
Hon pratar med folk. Hon är bra.
Hur stora är bosättningarna?
Har de...
...helikoptrar?
Helikoptrar?
Vi fick bensin först i går.
Varifrån kom den galna tanken?
Jag ville bara veta.
Gumman...
Jag är en öppen bok.
Jag önskar att vi kunde prata mer, men ni har mycket att göra.
Era vänner fick höra samma sak som jag säger nu:
- Våra dörrar är alltid öppna för er. - Är det allt?
- Kan vi gå? - Ja.
Får jag behålla filmen?
Visa den för så många du kan.
Framtiden är lättare att nå om man inte är ensam.
Det ni gör handlar inte om framtiden.
Det handlar om att hålla kvar det förflutna oavsett vad.
Morgan, vi får nog bara vara ense om att vi är oense.
Jag glömde något.
De kommer alltid ihåg sånt här.
Vi har en snickare här.
En riktig hantverkare.
Jag frågade om han kunde reparera din stav.
Det gjorde han så gärna.
Han säger att den håller för allt nu.
Tack.
Inga problem.
Det här är framtiden.
Du ser det inte än, men det kommer du att göra.
Såvida du inte dör där ute. Det brukar folk göra.
Det är därför som vi gör det vi gör
och ni borde slå er ihop med oss.
Gå ni! Sug på en sten när ni hade kunnat sleva i er soppa.
Daniel.
Jag hittade frukost åt dig.
Det är inte som Cinnabon,
men... Cinnabon-liknande?
Tack.
Skivorna klarade sig inte.
De kanske inte har trampat sönder alla.
Jag ville att hon skulle få höra The Traveling Wilburys.
- Vem? - Charlie.
Var de till henne?
Du frågade vad som hände.
När slutade det bli bara Skidmark, jag och lagret?
Det var Charlie.
Ingenting blev detsamma efter att hon dök upp.
Man tror att man vet vad man kommer att lämna efter sig.
Jag trodde att det skulle bli min dotter, Ofelia.
Men det blir inte alltid som man tror.
Nej.
Det blir de inte.
Om det inte går som jag tror, gör mig då en tjänst.
Se efter Charlie och Skidmark.
Okej.
Men jag börjar med att hitta nån annan som ser efter dem.
Blickade inte du framåt?
Det handlar inte om min tid.
Borta vid köpcentret...
Jag bestämde mig för att börja leva för något längre fram.
Det verkade vara en bra idé då, men...
Jag är bra på att förvärra saker och ting.
Jag försöker att inte ta på mig skulden.
Jag vet att det är dumt.
Vad plågar dig, Grace?
Morgan.
Jag trodde att jag kunde hjälpa honom.
Jag försökte.
Jag tror att du hjälpte honom mer än du kan föreställa dig.
Jag såg honom.
Han log.
Leendet blev bredare och bredare tills ansiktet tog slut.
- Är du säker? - Ja.
Vill du att Charlie får höra Wilburys?
Vi kanske inte behöver skivor.
Vad menar du?
Jag tog lektioner som liten.
Jag kanske kommer ihåg hur man gör. Vi kan lära Charlie ihop.
Varför tror du att jag kan sjunga?
Förlåt.
Ni försökte hjälpa mig att hitta Janis.
- Det sa vi att vi skulle. - Hon var inte ens där.
Ni hade kunnat leta efter era egna.
Det är mitt fel.
Vi behövde se det med egna ögon.
Nu har vi det.
Lita på oss, Tom. Vi sa att vi skulle hjälpa dig.
Vi ger inte upp förrän vi har det.
Tanken är nästan tom.
Jag hoppas att vi når mötesplatsen.
Vi fortsätter där vi slutade.
Kortet som Duane gjorde åt dig till Fars dag.
Ja.
Det var...
De som du letade efter där inne...
...är de viktiga för dig?
- Det handlar inte om mig nu. - Det handlar om oss båda.
Ja.
Jag bryr mig om henne.
Jag bryr mig också om...
...varifrån hon kom...
...och vad de gör.
Hon pratade om framtiden.
Jag ville att det skulle finnas ett samband.
Det Virginia gör...
...är inte det.
Så...
...kortet.
Jag sa att Virginia klamrade sig fast vid det förflutna oavsett vad.
Hon är inte den enda.
Jag behöver inte göra det här mer.
Jag...
Det är bra nu.
Okej.
Grace, hör du mig?
Grace?
Grace, om du hör det här, så säg var du är. Jag måste...
Vi måste prata.
Morgan.
Daniel. Är du med Grace?
Ja. Vi var på väg till konvojen.
Hon mådde bra, men plötsligt förändrades det.
Jag vill prata med henne.
Grace. Grace.
Morgan.
Hej. Var är du?
- Vi kommer till er. - Jag vet inte.
Vi var på väg till mötesplatsen.
Mår du bra?
Jag vet inte, Morgan.
Det jag var orolig för...
Jag tror att det sker nu.
Säg var ni är, så...
...kommer vi.
Vi är på en bar söder om 290-korsningen.
290. Det är uppfattat.
Jag hoppas få se dig.
Jag vill se det leendet igen.
Men...
Det är nog inte så mycket tid kvar.
Tack, Daniel...
...för att du sjöng med mig.
Du klarar dig.
Jag får sluta vara realist alltså.