TURECKÁ ŽELEZNICE 400 KM OD ISTANBULU
MEZI SVĚTEM A MNOU
Horkou vodu, prosím.
Co prosím?
Řekl, že vagon má zavřeno.
Připraví vám ji.
-Děkuju. -Nemáte zač.
Američan?
Přiznávám se.
Poprvé v Turecku?
Ne, ne...
Byl jsem tu,
je to už dávno.
V jiném životě.
-Teď se vracíte. -Ano.
Něco hledám.
Hele.
Můj bratr říká,
že v Turecku najdete, co si budete přát.
Jo?
Co třeba muže, který unesl vlastní dceru
a odvedl ji od její americké matky?
Hrubého muže.
Takže ne opravdového muže.
Necítí k tomu dítěti lásku, chce jen bývalou ženu potrestat,
připravit ji o to, co pro ni znamená všechno,
a nehodlá to dítě vrátit.
Myslíte, že...
Omluvte mě.
Myslíte, že toho muže v Turecku najdu? Nebo možná...
až pojede do Turecka?
Já bych takového muže nehledal.
Bylo by to...
nebezpečné.
Pro vás.
To si muži jako on myslí.
A Bůh je mi svědkem, že bych mu dal příležitost
nechat toho,
zvážit to.
Pomyslet na to nejhorší, co by se mu mohlo stát.
Představit si to.
Na světě jsou dva druhy bolesti.
Bolest, která ublíží.
Bolest, která mění.
Dnes...
si můžete vybrat.
ADVOKÁTNÍ KANCELÁŘ
Zlato!
Pane Bože!
-Mami! -Zlatíčko!
Jsi v pořádku?
Holčičko moje.
Ministerstvo zahraničí o tom nic neví, Grace. Ani nikdo jiný.
Před 45 minutami někdo vaši dceru přivedl dolů na recepci.
Mám tě moc ráda. Mám tě ráda...
DOMOV ISRAELA A ROSE HOROWITZOVÝCH
Zbývá 0 minut
Příjezd - klepněte
Můj oblíbený řidič. Přesný jak hodinky.
Samueli.
Roberto, sem ani odsud není snadné se dostat.
Do kopírky?
-Do kopírky. -Ano.
Startujeme.
Jak mi to dneska jde?
Stejně, akorát hůř.
Den ze dne si míň pamatuju.
Vítejte do klubu.
Díky za svezení.
Dám vám radu.
Buďte vždycky hodný na toho, kdo má přístup k vašemu zubnímu kartáčku.
Děkuji za tento pohovor a příležitost.
Jak je patrno z mého životopisu...
Ne, ne, ne...
Děkuji vám za tu příležitost.
Obdivuji přístup vaší firmy k životnímu prostředí.
A podílet se na tom...
Mami.
Mami, přijali mě.
Jo, přijali mě, mami.
"Těší nás, že vám můžeme nabídnout
přijetí na strojírenskou fakultu, ročník 2019."
Mami! Nejdřív musím odmaturovat. Jo.
Nemůžu si vybírat, kdy pojedu, Tommy.
To je na armádě.
Napíšu vám, až budu na bráně. Mám vás oba rád.
Kam máte namířeno?
Do Iráku.
První turnus?
Ano, pane.
Vyzvednu vás, až se vrátíte.
Děkuju.
Jak to roste?
-Nechala jsem vám něco nahoře. -Vážně?
Děkuju, Fatimo.
-Přijdete na to posezení? -Ano.
Přinesu talíře a ubrousky. Ubrousky a talíře.
A vidličky.
BRUSEL, BELGIE
Proč to děláte?
Mám tvý jméno na papíru v kapse. Na ničem jiným nezáleží.
Hele, hele... Dívej se na mě.
Ne, ne... Přestaň mluvit.
Stane se to.
Každou chvíli přijde tvůj syn.
Že?
-Otevři pusu. -Ne.
Otevři pusu.
Víte co? Nejlepší je hlásit počasí.
Hlásit počasí je nejlepší.
Nejvíc je cvičit delfíny.
A nemusíš nic vědět, protože máš po stranách obrazovky.
Nejvíc jsou kadeřníci princezen.
Ti jsou nejlepší. Kadeří jim vlasy.
Dobrý den.
Pane McCalle.
-Před týdnem jsem si objednával knihu. -Ano.
McCall...
Nevidím ji.
Hned jsem zpátky.
Pán se seznamem.
Sto knih, co má každý přečíst.
-Přiznávám se. -"Hledání ztraceného času."
-Přišla včera. -Děkuji.
Jaké číslo?
Poslední.
Doufám, že začnete s dalším seznamem.
-Já taky. Kolik? -40 $, prosím.
Děkuju.
Oznámení je pryč?
To "Na prodej".
Změna okolností.
Teď už nikam nepojedu.
Nechci pít.
"Bože,
dej mi klid, abych přijal, co změnit nemohu,
odvahu, abych změnil, co změnit mohu,
a moudrost, abych to uměl rozpoznat."
Neodvezl byste mě tam, kde jste mě vyzvedával?
Cestující
Druhou nohu. Tak.
Pojď. Dobrý.
Opatrně...
Ještě krok. Pojď.
Dobrý.
Odvezl byste ji k ní do bytu?
Díky.
Přestaň švindlovat.
Dobrý večer. Jsem ten řidič, co vezl vaši přítelkyni domů.
To není přítelkyně, jen stážistka.
Promiňte, ta kreditka byla neplatná.
Debile! Pozveme tě, protože tvůj táta je klient,
a ty hned to první posereš.
Pojďte dál.
Tu máte.
Pane jo!
Tyhle znám jenom z doslechu.
-Tak teď ji vidíte. -Jo.
Zaplaťte si, co chcete, a dejte si pěkný dýško, jo?
Děkuju. Děkuju.
Nezeptáte se, zda dojela v pořádku?
-Dojela v pořádku? -Ne.
Odvezl jsem ji do nemocnice. Teď jí pumpují žaludek.
Jak se jmenuje?
To nevíte, viďte?
V tomhle okamžiku dávám většinou možnost zachovat se správně, ale dnes ne.
Dnes budu potřebovat vaše kamery, mobily,
vše, na co jste si mohli natáčet, co jste jí dělali.
Zaklepals na nesprávný dveře, dědo.
Ježíšikriste!
Tak pojď.
Vstaň.
Vstaň!
Nezačínej brečet. Dej mi mobil.
-Pravou nebo levou? -Nerozumím vám.
-Jsi pravák nebo levák? -Pravák.
Zavolej policii. Řekni jim pravdu o tom, co se tu stalo.
Tatínkovy peníze tě tentokrát nezachrání, chápeš?
-Ano. -Znáš její jméno?
Ne.
Jmenuje se Amy. Podej mi levačku.
Podej mi levačku.
-Očekávám hodnocení 5 hvězdiček. -Ano, pane.
Ale ne kvůli sobě, kvůli komu?
-Kvůli Amy. -Správně.
-Kvůli...? -Amy.
Nezapomeň na 5 hvězdiček, mladej.
Kurva.
"Paráda!"
Ahoj, Susan.
Copak?
-Jaks věděl, že jsem to já? -Cítil jsem tě.
Vždyť jsem jen čurala.
Jo, ale jedla jsi chřest se zálivkou vinaigrette a sójovou omáčkou.
-Ty jsi! -Cítil jsem tvůj parfém. Jak je?
-U tebe dobrý? -Teď lepší.
To je dobře.
-Něco tu mám. -Polévku!
-Jak to dopadlo v Turecku? -Happy endem.
Žádné dvojsmysly.
Tak to mi dlužíš večeři.
Nedohodli jsme se na večeři.
-Chceš se z toho vyvléct? -Nevyvlékám se.
Tak to ne, kamaráde. Zadarmo nepracuju.
Jak se má Brian?
-Dobře. Vyšla mu nová kniha. -Jo?
-To bych si ji měl přečíst. -To jo.
Jestli je geopolitika Nepálu před smlouvou ze Sugauli z roku 1816 tvoje parketa,
tak určitě.
-Přátelství má své meze. -To i manželství.
Ještě jsem ji nečetla.
A pochybuju, že někdy budu.
-Jsi tu služebně? -Schůzky.
Tak schůzky?
Narozeniny jsou nejtěžší.
Vždycky vzpomínám na bráchu, když je má.
Onehdy jsem skládal prádlo
a došlo mi,
že už nemám žádné oblečení, které by Vivienne viděla.
Nemůžu říct, že je to špatně.
Co?
Jí se můj vkus v oblékání taky nelíbil.
Něco jsem si koupil a den nato to zmizelo.
Ptal jsem se jí a ona nato, že neví, o čem je řeč.
Dělala, jako že neví, o čem mluvím, to bylo poznat.
Ale prý: "Nevím co je s těmi fialovými košilemi, co si kupuješ."
Pak jsem si vzal takovou, co se jí líbila.
Co?
Nic jsem neříkala.
Promiň, jestli jsem udělala chybu, když jsem přišla na Vivienniny narozeniny.
Roberte, tak mě napadlo, jestli by ses neměl vrátit.
Je skvělé, jak pomáháš všem těm náhodným lidem,
ale to ti tu díru v srdci nezaplní.
Vrať se domů, jo?
Smiř se s tím.
Vivienne by to tak chtěla.
Hej!
-Stále gentleman. -To jo.
Já ti takové věci musím říkat,
jsem tvoje jediná kamarádka.
Na letiště, prosím.
Pane McCalle, nemohl byste zjistit, kdo to s Fatiminou zahradou udělal?
Děcka.
-Jak se máš? -Jak je?
To byste měl nechat na správě budov.
To mají dělat oni.
"Mají dělat" a "udělají" jsou dvě různé věci, Milesi.
-Jo, ale vy tu bydlíte, ne? -Ano, a taky platím nájem.
-Tak by to měl dělat někdo jinej. -Kdo jako?
To nevím.
Kdokoliv.
Ne nájemník.
Ano. Mohl by to udělat kdokoliv, ale nikdo to nedělá, Milesi.
Nakonec si všichni stěžují,
protože nikdo neudělal to, co mohl udělat kdokoliv,
nebo především udělat měl.
Jsou tady natěračský firmy, víte.
Vím, že si za to účtují 600 až 700 $. To vím.
Fakt?
Já bych to udělal za 350 $.
Ty?
Jo.
-Co? -Nic.
Co, vypadám jak postiženej?
Je to normální natírání, žádná věda.
Ne, máš pravdu.
Já jsem malíř.
Chodím na uměleckou školu.
Proč nejsi ve škole?
Nebudu chodit na obyčejný hodiny.
-Mám zvláštní nadání. -To máš.
A bez něj peníze nevyděláš.
Ale bez uvažování si je neudržíš.
Já si na ulici prachy vydělám.
Krátké peníze, Milesi. To jsou krátké peníze.
Víš co,
350 $ je trochu moc,
ale té nabídky si vážím.
-Tak jo. -Tak jo?
Bude to fůra práce.
-Tak jo, pane McCalle. -Tak jo.
-Furt tu na tom děláte? -Dělám.
Ještě jste nic nepřetřel.
Ještě ne.
Co to je? Barva z Walmartu?
Základová barva. Ta se dává pod nátěr. To vás ve škole neučí?
Jo, to jsem věděl.
Uvažoval jsem o vaší nabídce.
Zkalkuloval jsem to...
250 $.
-250 $? -Jo.
Za 250 $ to celý udělám za vás.
-Za 250 $? -Jo.
Dobrá. Ale budeš na tom dělat jen po škole.
-Kur... -Nemluv sprostě.
V kolik končíš?
-V 15.15. -Tak po škole v 15.15. Platí?
Ano?
Tak jo.
-Ale hotově, jo? -Hotově.
-Nelakujete mě? -Ne, lakovat budeš ty.
Tak jo.
Milesi.
Drž se od toho kšeftování dál.
Na rtech měl zbrojní olej.
9 mm pistole u nohou byla registrována na oběť.
Jiné otisky v domě nebyly.
Máte dotazy?
Pan Calbert pro nás pracoval a když se něco takového stane jednomu z nás,
je na to agentura povinna dohlédnout. Takže se vám ještě ozveme. Děkujeme.
Nechte to zamčené, dokud nepřijdeme.
Nemůžu najít jeho složku. Kdy se stal jedním z našich?
Nevím. Nahoře ho z nějakého důvodu drželi v utajení.
-Je tu auto... -Vypadáš skvěle.
-Je to dobrý? -A co kravata?
-To musíš. -Já bych poslechl.
Máš ji?
-Mám. -Perfektní.
-Tak zatím. -Bav se, miláčku.
Musím tam na to dohlídnout. Nechceš jet taky?
A opustit tuhle děsnou kancelář?
V Bruselu mají nejlepší čokoládu.
Tak pojedeme a uvidíme.
Dnes jsem překonal osobní rekord.
V počtu dní naživu.
Tady mám fotografický důkaz.
To je portrét mé sestry Magdy.
Bylo mi devět.
Přišla válka.
Jako většinu rodin nás rozdělili.
Magdu a mě poslali do různých táborů.
Víckrát jsem ji neviděl.
Šedesát let nato
jsem v Paříži
a vidím, že někdo vydražil můj obraz.
Za 12 milionů $, představte si.
"Musíte mít důkaz," říkají, "abyste ho dostal zpátky."
Teď ten důkaz mám.
Počkejte, až to soudce uvidí.
Zdá se, že se blíží bouřka.
Čas na prohlídku, Same.
Dobrý den, zlato.
Je tím obrazem posedlý.
Kdysi jsem mu chtěl pomoct.
I tehdy tvrdil, že má důkaz.
Neměl ho.
Žádný záznam, žádný prodejní doklad.
Pořád chodí k soudu, aby si vyslechl totéž.
Aspoň se tak má na co soustředit.
To pomáhá, když už nikoho nemáte.
Řekl bych, že se to čtení vydařilo.
Byl to trapas. Podepsal jsem dvě knihy. Nic víc.
Děkuju.
-Jistě nechceš hodit na letiště? -To je dobrý, děkuju.
-Díky, že jsi přišel. -Dobrou noc.
Dobrou noc.
Udělej pro mě něco. Podívej se, co se dá zjistit. Jo?
Á, další večeře. Uvidím, co budu moct.
Zítra odlétám do Bruselu.
-Já myslel, že jsi v důchodu. -Jsem.
Stejně jako ty jsi mrtvý.
-Dobrou noc. -To se ti povedlo. Dobrou.
Viděla jsem tě včera natírat.
To je základovka. To ještě není nátěr.
To aby ty kraviny pod tím nevylejzaly.
To maloval můj bratr.
Tam jsme vyrůstali.
Jo? A teď bydlíte tady.
BRUSEL, BELGIE
Nějaký prášek.
Obsah harddisku a výpis z mobilu?
Dostanete je ještě dnes.
Susan.
Dobrý. Děkuju.
-Jsi v pořádku? -Jo, dobrý.
Merci.
Jdu za tebou.
Nevím. Mám pocit, jako by mi soudce
vůbec nevěnoval pozornost.
Sotva se na ty moje důkazy podíval.
Je po všem.
Byl to hodně vzácný obraz, Same.
Možná proto vám připadá tak povědomý.
To je moje sestra Magda.
Tam byla mladší, ale tahle jediná fotka mi zůstala.
Ten portrét objednal můj strýček
jako dárek k jejím dvanáctinám.
Byl to mladý malíř, teprv začínal. Ale měl byste to vidět.
Nejen ta podoba, ale duch jaký z toho vyzařoval.
Úplně žhnul jako oheň.
"Můj mladší bráška," říkávala. "Můj Sammy."
Nedokázal jsem ji ochránit.
Přijít o ni dvakrát,
to si nedovedu představit.
BRUSEL, BELGIE
-Ahoj, Susan. -Netušila jsem, jaký jsi milovník umění.
Ta informace, cos chtěl, právě přišla. Celkem překvapivá.
Aha.
-Teď ti ji posílám. -Dobře.
Jo.
Calbertovy bankovní záznamy jsou čisté.
Esemesky, emaily.
Žádné manželské neshody.
Žádné přítelkyně ani přátelé nebo milenci. Ani nevhodné vzkazy kolegyním.
A co ta manželka?
No tak Dave. I ženy zanášejí.
Vždyť si to vem. Kdys naposled poslal manželce květiny?
Máš recht.
Přišla data z Calbertova harddisku.
To probereme v letadle. Chci odsud co nejdřív pryč.
Probrat Stanovy domněnky.
Pardon.
Pozor.
Excusez-moi.
Monsieur. Pardon. Merci.
-Sejdeme se dole v šest? -Jasně.
Co nějakou tu lahodnou belgickou čokoládu, jak o ní pořád mluvíš?
Jinak nepoletíš.
To asi ještě půjdu ven.
Kruci.
No bezva.
Co chcete?
Vstaň, svině!
Kde jsou ty peníze?
Žádné peníze nemám!
Kde jsou ty peníze?
Proč? Co jste zač?
Na cihlách to vynikne.
Popicassuju celej barák.
"Popicassuješ"? Tak dobře.
Za kolik?
Na účet podniku.
To se mi líbí.
ODPOČÍVEJ V POKOJI
Kreslíš už dlouho?
Asi...
od třetí třídy.
Co je tohle?
Takhle svý věci signuju.
Brácha byl boxer. To je pravá ruka Boží.
Když vás s ní praští, víte,
půjdete do nebe, nebo...
Dobrá.
Ještě boxuje?
Někdo ho cestou z tělocvičny zastřelil.
Nebyl to ani žádnej gang.
Jen chtěl jeho tašku.
Co je?
Nic jsem neřekl.
Prostě,
babička říká, že když si někoho nepamatujete nahlas,
umře dvakrát.
Babička byla moudrá
Ahoj, Briane.
Právě čtu tvoji knihu a nemůžu uvěřit, že...
Jo.
Rozumím.
Pane McCalle, jste v cajku?
Haló, pane McCalle.
Díky, Dave.
Víš,
policie v Bruselu říkala,
že se to v hotelích stává, ta loupežná přepadení.
Ale ona nikdy nenosila šperky.
Ani hodinky ne a...
Akorát tenhle.
Na.
Co na to agentura?
Prý udělají, co je v jejich silách.
Spolupracují s Interpolem.
Slíbili, že zjistí, kdo to byl.
Já ale nevím, co máme teď dělat.
"4 ks, hotovo: neděle"
PROBÍHÁ PŘESUN...
BRUSEL, BELGIE
Kde je ten mobil?
To je tvůj?
To není můj!
Kurva, kde je?
To je třeba mít na paměti, když bouře postupuje na sever.
Viděli jsme, co Francis způsobil na jihovýchodě.
Postupuje tak pomalu, jako když opustil Mexický záliv.
PŘÍSTUP POVOLEN
Právě to teď meteorology znepokojuje.
Jak postupuje po východním pobřeží,
zasáhly každé město vysoké vlny.
...nebezpečí záplav.
KAMERA MIMO PROVOZ
HLEDÁNÍ ZTRACENÉHO ČASU
"Policejní hlášení"
"Policejní záznamy"
Excusez-moi.
Monsieur. Pardon. Merci.
Excusez-moi.
Monsieur.
-Sejdeme se dole v šest? -Jasně.
Ztloustl jsi, Dave.
Když ta bomba vybuchla, byl jsem ve stejné hale.
Měl jsem tě na očích,
když se na nás ten hotel zřítil.
Byls tam, a pak už ne.
Měl jsem den blbec.
Byl jsem ti na pohřbu.
Dlouho jsem se pro tebe trápil.
Susan. Věděla to?
Sedm let jsem byl tvůj parťák. Nic jsem ti netajil.
Je mi to líto, Dave. Fakt.
Já nedostal šanci říct, že je mi to líto.
To s Vivienne.
Jsi pořád tam na pobřeží?
Už dlouho ne.
To já si tu chatu koupil.
Párkrát do roka tam se ženou a dětma zajedeme.
Nic z toho bych neměl
nebýt Susan.
Život...
potemněl.
Rozmluvila mi to, když jsem to chtěl zabalit.
Nejspíš nad talířem polívky.
Vděčím jí za svůj život.
Vídáš se někdy s klukama?
Ne, už léta ne.
Ale byli jsme parádní tým, ne?
Nestiskla knoflík, Dave.
-Kdo? -Susan.
V tom výtahu.
Nestiskla číslo patra. Pustil jsem si celý to video.
Nejdřív nastoupili baťůžkáři.
Stiskli číslo 16. Ona nemusela.
Věděli, do kterého jede.
Našli jste je?
Jen kousky z nich.
Pár smažek s rejstříkem dlouhým jak moje ruka. Ta zdravá.
Výbuch plynu. Tak tomu aspoň říkali.
Jak tomu říkáš ty?
Zahlazování stop.
Pitevní protokol. Bodná rána.
Dva milimetry. Pod třetím žebrem.
-Technika boje zblízka. -Ano.
To měli naučené. Nebyla to loupež.
Tam došlo k něčemu jinému.
Macu, ať budeš potřebovat cokoliv,
jdu do toho.
Já vím.
Stejný bláto.
Stejná krev.
PITEVNÍ PROTOKOL: PLUMMEROVÁ
Poslouchej.
-York. -Dave.
Ta pistole
ležela od Calberta napravo.
Byl pravák. Proč?
Ten, kdo mu zastřelil ženu,
byl levák. V té místnosti byl ještě někdo.
Ten prášek byl z latexové rukavice.
V bytě těch baťůžkářů se našlo 20 000 eur.
-Ahoj, Bobe. -Dave.
-Hodili to na ně. -Jo.
K likvidaci zdrojů dochází neustále. Protivník rád zanechává vzkaz.
Proč to inscenovali?
Nevěděli, že byl jedním z našich.
Susan měla brzy zjistit, kdo v tom pokoji byl.
Proto ji zabili. Ty dvě vraždy byly propojené.
Ozvu se ti, až zjistím víc.
Průběžně mě informuj.
Výtah je zavřenej.
MIMO PROVOZ
Chceš taky makat, mrňousi? U mě každej maká.
-Mrňous už se třese. -Žádný bonzování. Žádný kecy.
Tak jo, mrňousi.
Pošli to dál. Dej to sem.
V cajku, mrňousi? Dobrý?
Fakt? Je to paráda.
Víš, že si dneska vyjedeš na střílečku?
Víš, že si vyjedeš na střílečku.
-Copak ti nezabili bráchu? -Musíš to do nich nasypat.
-Dneska to musíš vyřídit. -Vlítnout na ty negry.
Musíš ty negry dneska pozabíjet.
Koukej to do nich nasypat všecko.
Tvoje máma už pohřbila bráchu.
Nechtěj, aby pohřbila dva syny.
-Rozumíš? -Jo.
Nevracej se s prázdnou. To ne.
-Sakra. -Jdeme, Milesi.
Sednout. Sednout...
Co je to za negra?
Jsem tvůj táta, jen ti to máma neřekla.
Jdeme, Milesi. Jdeme, Milesi.
Jdeme, Milesi.
Ty ho znáš? Kam jdeš?
Jo?
Kurva, kdo to byl?
Co se to kurva stalo? Co se kurva děje?
-Pojď! -Vyserte se na mě.
-Kurva, víte, kde jsme? -Já ano. A ty?
Vím, kde jsme. Tohle to chceš?
Já myslel, že chceš kreslit. Neříkals to snad?
-Kreslit? -Jo.
-Malovat? -Jo.
Kam se s tím kurva dostanu?
Nakrmím z toho mámu?
Zaplatí mi to složenky?
Ne.
Potřebuješ být gangster. Potřebuješ být vrah. Potřebuješ je.
Jestli to tak chceš.
Jestli si tak připadáš jako chlap, tak buď chlap.
Pustíme se do toho hned. Na. Začni se mnou. Ne, začni se mnou.
Na. Začni se mnou.
Vem si ji. Dělej, zabijáku. Dělej...
Dělej, zabijáku. Přilož ji sem.
Umíš ji držet? Víš, co děláš? Dělej, zabijáku.
To je ono. To je ono...
Trochu stisknout, víc není třeba. Dělej, gangstere.
Jen trochu stisknout, víc není třeba.
Dej mi ji. Nechceš ji. Dej mi ji.
No tak, dej mi ji. Nic s ní neudělám. Vidíš?
Víš, co jsou zač? Jsou to lháři. A já taky.
Vidíš, co se stane, když jednáš se lhářem?
Lhal jsem ti, syčáku.
Teď tě zabiju. Co vidíš, když se na mě díváš? Odpověz správně.
-Co vidíš, když se na mě díváš, zabijáku? -Nevím.
-Nevíš? -Nevím.
Prostě nevím.
"Chlap" nerovná se "pistole".
Můžeš si vybrat.
Máš talent. Máš příležitost a nechci slyšet o tvým okolí
a co ti máma nedává a že ti bílý nedají šanci.
Máš šanci.
Využij ji, dokud jsi naživu!
Nevíš, co je to smrt!
Vůbec netušíš, co je to smrt!
-Rozhodni se. -Dobře.
Heleďte, pane McCalle.
-Proč mě? -Proč ne tebe?
Ale proč mě?
Přijdeme na to spolu.
U takovéto bouře mohou mít přívalové vlny až dva metry.
Rychlost hurikánu a obří oko mohou pobřeží zcela zaplavit.
Francis je hodně pomalý.
Vzhledem k objemu srážek, jakým Francis disponuje,
a k tomu, že se přesouvá tak pomalu, není zdá se důvod ke spěchu.
Čekáme na guvernérovu tiskovku o přípravách
na bouři a na nevyhnutelně nutné záchranné práce.
-Ano? -Pane McCalle?
-Kdo je to? -Já, Miles.
-Dodělal jsem ty cihly venku. -Jo, já to viděl.
Tady máte zpátky z tý další barvy.
-To je všechno? -Jo.
No a tak...
-Nemáte něco k pití? -Mám.
-Chtěl bys něco k pití? -Jo.
Pojď dál.
Ledový čaj nebo vodu?
Vypadám snad jak Jackie Chan?
-Děkuju. -Rádo se stalo.
Víte, že se prodávají v sadách?
Jo.
Co vaříte?
Arroz con pollo.
-Máma to dělá taky. -Vážně?
Dává...
Nejsem tvoje máma. A to není tvůj hrnec.
A tohle není tvůj dům.
-Rozumíš? -Jo.
-Ta zeď by potřebovala vymalovat. -To ano.
-Mohl bych vám to udělat. -Vážně?
Jo.
Kolik?
Za porci toho jídla...
Jo.
Ne, vážně, 115 $.
V pohodě?
Dobrá, to si spolu plácneme.
-Za 115 $, jo? -Jo.
Tu máš. Zdarma.
-Přečti to. Umíš číst? -Jo.
Co tam stojí?
"Ta-Nehisi Coates: Mezi světem a mnou."
Když si to přečteš, plácneme si.
-Letiště? -Jo.
Někdo má narozeniny?
Moje dcera.
Pěkný.
Kolik jí je?
Pět.
Loganovo letiště
Zřejmě tak často nelítáte.
Poslední tři minuty vás vezu od Loganova dál.
ZAČÁTEK VEŘEJNÉHO KLÍČE PGP
KONEC VEŘEJNÉHO KLÍČE PGP
-Taky bez kůrky. -Dojez to, broučku.
Máma říká, že musím k zubaři. Ona nikdy nemusí k zubaři.
-To bude zahradník. -Hrozny.
Víš, kde jsou hrozny.
Ach, Bože.
Mám to ale těžký život.
Tady máš ty hrozny.
Předveď se, co dokážeš.
-Vážně? -Vážně.
-No tak. -Ahoj, zlato.
Maminka udělala pěknou mapu.
A - Maine. Správně. B - New Ham...
New Hamster?
Carol, kdo je to?
Carol!
Má být New Hampshire, "Hamster" je křeček.
Ale mně se to s křečkem líbí víc.
Zlato, zvonek vepředu nefunguje.
Tvůj kamarád z vojny čekal skoro pět minut u zadních dveří.
Já byl vlastně jeho velitel. Sedm let.
Omlouvám se, miláčku, zapomněl jsem. Nějak jsem si popletl dny.
To je Robert McCall. Má manželka Carol.
-Těší mě, Roberte. -Mě těší. Díky.
To jsou naše dcery. Molly, Alice.
Pojď sem, broučku. Pojď. Pozdrav tady... říkej mu Mac.
-Nedáte si kafe? -To je dobrý, děkuju.
-Omluvte ten svinčík. -To nic.
Musím ty dvě odvézt do školy.
Pojďte, holky. Převlíct pyžama.
-Roberte, těšilo mě. -Mě těšilo.
Posaď se. Pojď sem.
-Všecko dobrý? -Jo.
Máš nádhernou rodinu.
Díky. Co se děje?
Tenhle jsem sebral chlápkovi,
co mě včera chtěl zabít.
Je to, jak jsi říkal, zametají stopy.
Všechny, kdo řeší ten Brusel. Nikdo není v bezpečí.
Ty, tvoje rodina... nikdo.
Tohle je vojenské šifrování.
Měl bys to vzít do kanceláře, projet čísla,
porovnat jména se seznamy cestujících
do- a z Bruselu ve dnech kolem jejího letu.
Ten, koho hledáme, na tenhle mobil volal.
Vrhnu se na to...
Řekni mi, že se mýlím, Dave.
Nezvedneš to?
Co se stalo, Dave?
Umřel jsi.
To se stalo.
Tři měsíce po tom, co jsi zmizel,
nás vláda rozpustila.
Šel jsem hned do soukromý sféry.
Dělám totéž, co jsme dělali pro Boha a zemi:
Zabíjím jména, co mám na papíře.
Akorát teď je u nich i cena.
-My zabíjeli nepřátele. -Kdo je za ně označil?
My ne. Já ne.
Jen jsme plnili rozkazy.
Macu, teď už nejsou hodný a zlý lidi.
Žádný nepřátelé. Jen...
smolaři.
A Susan?
Měla smůlu.
Nikdo nevěděl, že ten zabitý v Bruselu byl spící agent.
Susan by přišla na to, kdo v té jídelně byl.
Ona jediná by to dokázala, viď?
Dokud jsi nevylezl z hrobu.
Máš tu čokoládu?
Susan pracovala v nebezpečným světě, Macu.
Kdokoliv ji mohl kdykoliv zabít.
Ale nebyl to kdokoliv. Byls to ty.
Ušetři mě těch spravedlivejch keců, jo?
Člověk dělá, co musí, a život jde dál.
Po tomhle už dál nepůjde, Dave.
Za hříchy se platí.
-A co ty? Zasloužíš si za ně smrt? -Nejmíň stokrát.
Tak jo. Něco ti povím.
Žádnej hřích není.
Ani slušnost.
Jen to, co lidi dělají.
Cvičili nás zabíjet lidi a riskovat přitom život.
Pak ti jednoho dne zavolají, že s tebou končí.
"Děkujeme za vaše služby. Tady máte plaketu.
Potřebujete práci? Držíme palce.
Potřebujete zdravotní pojištění? U veteránů."
Jeden den jsi cennej zdroj. Den nato po tobě pes neštěkne.
Byl to přirozenej vývoj. Takový jsme.
Tohle jsme dělali. Ty jsi to dělal.
My to teď děláme.
"My"?
Nejenom já, Macu.
Všichni od nás. Ari, Resnik, Kovac. Všichni od nás.
Rodina.
-Pánové. -Macu.
Na mrtvýho vypadáš pěkně.
Chceme ti všichni říct, že nic z toho není osobní.
Co děláte a čím jste se stali, není moje věc.
Svět je plný takzvaných mužů jako vy.
A v dokonalém světě
má všechno, co děláme, svou cenu.
Ale tohle není dokonalý svět. Lidí dělají zlý věci.
Když máte štěstí, dostanete šanci,
abyste to napravili.
Ale většinou to zůstane nepotrestáno.
Tohle není ten případ.
Udělali jste chybu, že jste mi zabili kamarádku.
Takže já teď zabiju jednoho každého z vás.
Vadí mi na tom jedině to, že to můžu udělat jej jednou.
Musíme jet! Alice má v 7.45 hudebku.
-Ahoj, Ari! Kluci! -Ahoj, Carol.
-Roberte, snad se zase uvidíme. -Taky mě těšilo.
Dave říkal, že mě můžeš hodit na nádraží.
-Ahoj, tati! -Ahoj, tati!
Jako pomocníka a společníka? Tak pojeď!
Vidíte? Pomocník a společník.
Vem tu malou.
Pojď.
Nashle v práci!
Neřekl bych, že měla nějaké oblíbené.
Oblečení nikdy moc neřešila.
To je dobrý. Ráno něco přinesu.
Kdo po mně jde?
Ti, co zabili Susan.
Proč?
Protože jsi nezahlazená stopa.
-Čau, Milesi. -Čaues.
-Kde jsi? -Ve vašem bejváku.
Poslyš, já teď nemám čas...
Dotírám tu zeď.
Bude mátově zelená.
Nemáte tu něco k snědku? Umírám hlady.
Co je to za štěkot?
Jdi k oknu. Řekni mi, co vidíš.
Psi venku se můžou pominout.
Podívej se na ulici. Řekni mi, co vidíš.
-Nějakej maník veze pizzu. -Moment.
Haló, pane McCalle.
Sakra.
Do řiti.
Někdo se asi chce dostat dov...
Milesi, dobře mě poslouchej.
Jdi do ložnice. Do mé ložnice. Uvidíš knihovnu.
Jdi.
-Cože? -Jen jdi.
Cože? Dobře...
-Vidíš ji? -Jo.
Dobře.
Uprostřed je kniha od R. Wrighta. Native Son.
-Cože? -Dělej, co ti říkám.
-Native Son. Tu mám přečíst? -Vytáhni ji.
Za ní je tlačítko.
Chci, abys ho stisknul.
Když ho stiskneš, otevře se. Vejdeš dovnitř a zavřeš za sebou.
Dobře.
Ty vado, ty vado...
-Na co to tu máte? -Zklidni se.
Posaď se. Buď potichu.
Hodně potichu. Nehýbej se.
Pane McCalle, co je to za lidi?
Ty nech na starost mně.
Čistý.
Klid. Vlez si do toho výklenku. Vlez si tam.
Nesedí mi malý prostory. Nemůžu ani dejchat.
Hochu... Uber.
Svírají se mi plíce.
-Dívá se na mě. -Neboj, to je polopropustné zrcadlo.
Ty je vidíš, oni tebe ne.
Je tu moc tma.
Necejtím nohy. Ani chodidla.
Klid. Jen dýchej. Nemluv nahlas.
Vypni si mobil. Uvidí světlo. Vypni ho.
Kurva.
Jak se máš, Dave?
Víš, kdo volá.
Když už jsi u mě doma, zalej mi kytky, jo?
Protože já se jen tak nevrátím.
Je chyba vyhlásit nám válku, McCalle.
Nějak to pleteš, Dave. Vy jste vyhlásili válku mně.
Víš, kde budu.
Vím, kam má namířeno.
Jede domů.
Ahoj, mladej.
Zpátky.
Město se evakuuje.
Jedu ze šichty. Jen mrknu, jestli nezůstal puštěný plyn.
No dobře. Ale rychle.
-Pusť to šedý BMW. -Rozumím.
Copak to tu máme?
Musíte to otočit. Město se evakuuje.
Kde jsi?
Zpomal.
Tady měla jeho žena pekárnu.
Jeď.
Tady zastav.
Prověřte tu uličku. Tamhle je Macův dům.
Vcházíme do žlutýho domu.
Všechno čistý. Jdeme ven.
Jdu tam nahoru.
Vidím pohyb na dvanáctce.
Kovacu, jdi blíž.
Ari, jak to vypadá?
Zajišťuju pozici z jižní strany.
Jdu dovnitř ze severní strany.
Kovacu! Kovacu!
Kovacu, ozvi se!
Došlo ke střelbě.
Došlo ke střelbě! Jdu tam! Jdu tam!
-Yorku, vidíš na něj? -Vidím.
Jdu dovnitř ze severní strany.
Kurva.
A kurva.
Kovac není. Je po něm.
-Opakuj. -Kovac.
Už není. Je v prdeli.
Vyrazte směrem k oceánu.
Opakuji, vyrazte směrem k oceánu.
Co to kurva je?
Ari.
Resniku.
Ozvěte se mi někdo.
Ari.
Do prdele!
Ari je hotovej! Ari je hotovej!
A Mac z něj nadělal fašírku.
Všude tu jsou fotky Susan.
Cupuje nás na kousky.
Kurva, potřebuju vidět!
Krucinál!
Jsem u jihovýchodního rohu žlutýho baráku.
Je tu krevní stopa. Jako kdyby přešel hlavní ulici.
Zadem do pekárny.
Rozumím.
Jdi dovnitř, Resniku.
Jdi dovnitř.
Resniku, slyšíš mě?
Resniku?
Vrať se!
Kurva!
Jen já a ty, Dave. Nikdo nezůstal.
Ne tak docela.
Vzpomeň si, cos mě učil.
Vždycky měj záložní plán.
No tak, Macu.
Ukaž se.
Nevím, co je to za kluka, ani jestli pro tebe něco znamená.
Ale risknul jsem, že znamená.
Udělám to prostě. Vyjdi ven. Ukaž se, a já ho nezabiju.
Ten vítr to dělá zajímavý.
Boční zrcátko.
Ještě dvě. Třetí jde do středu kufru.
Zadní světlo.
To bylo o fous. Toho kluka to mohlo trefit.
Tak jo! Čas vypršel, Macu!
Hezkej tah, Macu.
Ale nic nezmění.
Kde jseš, ty hajzle?
Jdi do prdele, Macu!
Jdi do prdele!
Nedokázals zachránit svou ženu.
Nedokázals zachránit Susan.
A nezachráníš ani toho zasranýho kluka.
Takhle sis to maloval?
Takhle sis to kurva maloval?
Ukaž se!
Pojď, žádný spěch. Tady.
Tady. Tady se posaď.
Obleč si to.
Dobrý.
Tak.
Ukaž.
Jo, byl to průstřel.
To není zlý.
-Heleďte. -Jo?
Máma bude nasraná.
Jo, já s ní promluvím.
Ne na mě.
Na vás.
Tak to s ní promluv ty.
-Počítej do tří. Raz, dva, tři. -Tři.
To je v pohodě. Zastanu se vás.
Toho si cením.
-Pane McCalle? -Jo?
Kdo vy jste?
HLEDÁNÍ ZTRACENÉHO ČASU
-Hele, pane McCalle. -Jo?
Myslím, že to přestalo krvácet.
To je dobře. Dobře.
Posaď se.
To je váš barák?
Ano, je.
Pojď, posaď se.
Co to kreslíš?
Dělám na postavě superhrdiny.
-Jaký má schopnosti? -Jaký má schopnosti?
Všechno ví dřív než ty.
Má tajný pokoje, kouzelný zámky.
Víš, takový píčoviny.
Takový věci.
Lítá?
Ne. Popravdě jezdí v Malibu.
To je legrační?
Na rovinu? Je to super.
-Moc se mi to líbí. -Toho si vážím. To si cením.
ZANECHÁVÁM TI NEJLEPŠÍ ČÁST SVÉHO JÁ
RUKA BOŽÍ
Takže pochopíte,
že když nám klient řekne,
že je něco velkolepé ze své podstaty,
často nad tím jen mávneme rukou.
Umíte si tedy představit, jak jsme byli dnes překvapeni, když...
Omluvil byste mě na chvilku?
Můj Sammy?
Magdo!