Du udkæmper den forkerte krig, Minerva. Du må komme hjem.
Det her er ikke mit hjem. Og du er ikke min mester.
Lad mig gå!
Du kan frit gå. Hvis du kan komme forbi mig.
Du er fuld af vrede.
Ikke formål.
Det gør dig forudsigelig.
Og sløset.
Min vrede er mere nyttig end dig.
Du ville være så meget mere uden den.
Minerva, nu er det nok.
Drengen er befriet fra gaven. Som du ønskede.
Jeg håber, at du nu kan se vores godhed.
- Den nåde vi tilbyder verden. - Tak.
- Jeg vil have ham med hjem. - Selvfølgelig. Snart.
Ikke snart. Nu.
Hvad laver du?
Han har været meget igennem.
Han skal have mad og vaskes.
I genforenes snart.
Vi tager os af din søn, som var han min egen.
- Bliver jeg holdt fanget her? - Nej, du har en fri vilje.
- Dine kræfter bringer intet godt. - Det er trist, du er så vildfaren.
Jeg er ikke interesseret. Jeg vil bare have min søn og Bajie.
Hvorfor vise ham en sådan nåde?
Han fejlede, men har et godt hjerte.
Så lad os sætte det på prøve.
Jeg skal bruge Vitania nu!
- Hvad nu? - Hun er blevet stukket.
Hun har mistet meget blod.
Du må kæmpe, Lydia. Kan du høre mig? Kæmpe.
- Du må vente her. - Aldrig i livet.
Så snart jeg ved noget, finder jeg dig.
Kan du skaffe os noget mad?
Bare en bid brød? Og lidt stærkt at skylle det ned med?
- Jeg vil ikke være ædru. - Ti stille.
Nu hvor Pilgrim har gaven, hvad betyder det så for dig?
For indtil i dag var du vel den særlige?
En stor kriger.
Men nu står du vel med pikken i hånden? Billedligt talt altså.
Jeg ved, hvad du vil. Du vil have mig til at tvivle på ham.
Nej, slet ikke. Jeg kan se, at tvivlen allerede vokser.
Jeg vander bare spirerne.
- Du har ændret dig, Sanzo. - Hvordan?
Da vi var børn i Azra, var vi to noget særligt.
De ældre lod os sparre i templet. Et storslået sted.
Jeg beundrede dig så meget.
Jeg ville ikke løfte hånden mod dig.
Men du var nådesløs.
Dit hjerte var stenhårdt. Din voldsomhed skræmte mig.
- Undskyld, hvis jeg sårede dig. - Nej, jeg foragtede din brutalitet.
Men så indså jeg, at du forberedte mig på den forestående krig.
Du gjorde mig til en løve. Uden dig ville jeg ikke være her.
Jeg forstår ikke...
- Hvad trænede vi til? - Det her.
Den verden, du kender, er et fatamorgana.
Den, vi blev født til at beskytte, kommer snart.
Vi skal rense landet.
Genopbygge Den Gyldne By, side om side.
Hvordan?
Jeg har viet mit liv til at finde svar på det spørgsmål.
Nu, takket være dig, har jeg fundet det.
Stop! Stop!
De må ikke komme til skade! De er krigsfanger!
De torterede os og holdt os i bure!
Jeg sad også i bur.
Vi tilbyder dem noget, min søster aldrig viste: Nåde.
Vi sloges ikke for at blive som dem!
Vi har noget.
Vi har ledt overalt. Ingen spor efter Enken eller Chau.
De er forsvundet. Jeg ved, hvordan de kom ud.
En hemmelig tunnel?
Min mor byggede en masse gange til trællene.
Hvor ender tunnelen?
En hustræl, med halsen skåret over.
Min søsters.
Chau tog hendes tøj.
Ellers havde hun været let at genkende.
Ja, og ingen bemærker en træl.
Enken er ikke sammen med hende.
Vi fandt ikke noget lig. Hvor kan hun være?
Kun én kan fortælle, hvad der skete.
Og hun er næppe nået så langt.
Dette kammer er det fundament, vi vil genopbygge Azra på.
Sandet under mine fødder er dets blod -
- og energien fra jorden skal understøtte vores korstog.
Du mener krig.
Kun så længe, det er nødvendigt for at sikre evig fred.
Enken siger det samme.
Jeg vil ikke dræbe for andres sag.
Det er ikke nogen andens sag. Det er vores.
Og ofrene for vores krig?
Vi tilbyder et fristed og frelse til alle, der går med os.
Baronen og clipperne tilbyder blot smerte og lidelse.
De myrdede din kone. Stjal din søn.
Azras gaver er til alle.
Lad os vise ham.
Hvad laver I?
Disse tilhængere har bevist deres troskab.
De bliver de første, der modtager Azras velsignelse.
Jeg kalder dem mine forløbere.
Nu kan du se Azras styrke!
Er du med os, broder?
Hej, gamle ven. Vil du prale med verdens undergang?
Næste gang kan du jo redde den.
- Bajie, hør her. - Nej, du skal høre...
Du havde ret. Pilgrim giver gaven til sine tilhængere og opbygger en hær.
Hurra for mig.
Du vidste, at det var skidt, og nu har du skabt en gud.
Hvis du havde sprængt det, var min søn død.
Hvad hjælper det, at han overlever, hvis verden går under?
Måske blev din hukommelse blokeret for at undgå det her.
Måske skal vi ikke have de kræfter.
Lige nu er det dig og ham, der er apokalypsen.
Jeg stopper ham. Men jeg må spille med.
De har dig og Henry og overvåger mig.
De mørkøjede fanatikere bliver vel ikke noget problem?
- Har du en plan? - Jeg arbejder på det.
Med sværd, ikke? Masser af sværd.
Husk sværdene!
Kammeret tærer på dine kræfter. Du må hvile dig.
Jeg hviler mig, når vores fjender er faldet, og byen er genrejst.
Sanzo er ikke, som du håber.
Han er farlig.
- Han er min broder. - Nej.
Han er katalysatoren og har udtjent sit formål.
Han kan måske ikke huske, hvem han er, men det kan jeg.
Han reddede mit liv. Jeg forråder ham ikke.
Du kan hædre ham, men lad ham ikke leve længe nok til at forråde os.
Jeg ved, hvad der står på spil.
Men Sanzo skal have chancen for at bevise sin loyalitet.
Og hvis han fejler?
Jeg gør det nødvendige.
M.K.
Hvad laver du her?
- Det bliver koldt om natten. - Det er altid koldt.
Jeg har taget mad med.
Jeg sveder som et dyr, mens morderen går fri.
Sunny tændte for kammeret.
Han tager sig ikke af Azra. Han vil bare redde sin søn.
Han udnytter os.
Jeg forstår, at du hader Sunny. Men det, han gjorde for sin søn...
Hvad mener du?
Tænk at leve uden gaven.
- At være normal. - Ingen er normal.
Folk er svage eller stærke. De stærke hersker, de svage dør.
Min mor var svag.
Jeg bliver ikke ligesom hende. Det sikrer gaven.
Det er lettere med venstre hånd.
Tilpasning er menneskets styrke.
Du nyder dine små spil, mens mit folk dør!
Uden mig havde Chau regeret i Badlands.
Dit folk under hendes åg -
- og din arrogance havde gjort dem til slaver. Ikke mig.
Hvis jeg er sådan en skuffelse, hvorfor er jeg så her?
En krig er på vej.
Mens I skændes om ressourcer og land -
- er menneskehedens skæbne usikker.
Konfronter din fjende, inden det er for sent.
Mener du Pilgrim? Han kan kontrollere gaven.
Pilgrim har selv gaven nu, og kan give den videre.
Man skal fødes med gaven.
Sådan har det ikke altid været.
Det, Pilgrim har sat i værk, er unaturligt.
Han leger Gud.
Han vil skabe en hær af fanatikere.
Hvis det lykkes ham, kan end ikke mine abbeder stoppe ham.
Hvad kan jeg så gøre?
Jeg skal bruge de bedste krigere. De, som Pilgrim ikke kan styre.
Du må tilsidesætte dit had til mig.
Uden et samarbejde -
- bliver dit folk slaver for en langt værre.
Gaven skulle aldrig bruges til dominans.
Den skulle helbrede og befri os.
Nathaniel...
Hej. Velkommen tilbage.
Holdt vi skansen?
Der opstod et dødvande med store tab.
- Og Chau? Virkede Enkens plan? - Vi har intet hørt.
- Chau og Enken er forsvundet. - Hun havde ladet høre fra sig.
- Krigen slutter aldrig. - Jeg er glad for, at du lever.
- Jeg bad dig om ikke at følge efter. - Jeg lyttede ikke.
- Hvorfor? - Det ved du godt.
Han var sulten.
- Han har også sovet. - Tak.
Barbarisk. De måder, mennesker har fundet på at udgyde hinandens blod.
Al den energi spildt på at fremkalde smerte og lidelse.
Tænk, hvis vi brugte den samme energi på at helbrede.
At fremme udvikling frem for ødelæggelse.
Gør vi det?
Helbreder verden?
Det er nok svært for en som dig at forstå.
En som mig?
En morder.
Det er vel det, du er?
Er jeg ikke familie?
Azras udvalgte søn?
Måske for Pilgrim.
Han ser et håb i dig.
Opfyldelsen af et gammelt løfte.
Når jeg kigger på dig, ser jeg blot død.
Du har måske ret. Måske har jeg altid været en morder.
Men man kan ændre sig.
Det er en smuk tanke.
Det finder vi snart ud af.
Fingrene væk, I hjernevaskede ludere!
I morges blev otte af vores mest trofaste -
- udvalgt til at modtage gaven.
De er Azras forløbere. Men de er kun begyndelsen.
Vores styrke skal deles.
Den er til os alle.
De trofaste blandt jer vil også blive velsignet, når tiden er inde.
Og deraf vil der opstå en ny æra.
Af styrke og potentiale, ikke frygt og slaveri.
Sammen vil vi leve og tjene -
- og herske over landet.
Ikke som profeter, men som guder.
Azra! Azra! Azra! Azra! Azra!
Azra! Azra! Azra!
Men der er dem, der tvivler på vores hensigter.
Der modarbejder os for at sabotere vores indsats.
Denne mand forsøgte at ødelægge Meridiankammeret.
For den forbrydelse må han stå til ansvar.
Forløber, er du klar?
Er det en spøg? Det er ikke fair.
Tak. Jeg sagde tak!
Min lillesøster slår hårdere.
Er det alt, hvad du kan?
Vi gør det færdigt.
Godnat.
Andre kan også slukke dem.
Kom an! Kom bare an!
Pas på! Lad dig ikke styre af dine følelser.
Lås ham inde.
Du er ingen gud. Han er ingen gud!
Åbn øjnene!
Han er ingen gud!
Hvad sagde jeg? Sværd, sværd, sværd. Det virker altid.
- Hurtigt. - Hvor skal vi hen?
Til kammeret og gøre arbejdet færdigt.
Tag forløberne, og find Sanzo.
Jeg vil have ham i live!
Vi må tilbage til kammeret.
- Hvad laver du? - Ordner det.
- Du har risikeret livet én gang. - Mere end én gang, men okay.
Jeg kom efter Henry. Han er kureret og skal beskyttes.
Jeg ordner det og giver dig mere tid.
Før ham til Lydia.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
- Hvis jeg ikke kommer tilbage... - Vi ses i lejren.
- Er du ude efter hævn? - Jeg vil indgå en aftale.
Jeg hjælper dig på én betingelse.
Og hvad er det?
Når det her er slut, og han blot er støv og minder...
...giver du mig gaven tilbage.
Hør her. Pilgrim er ikke den, han hævder at være.
Han planlægger en krig, der vil dræbe alle dem, vi holder af.
Alle dem, jeg holder af, er her.
Jeg vil hjem.
Du har gjort det godt.
Du er faret vild.
Vi blev født til at frelse verden, Sanzo. Du og jeg sammen.
Det kammer vil kun medføre død.
Det kammer er vores skæbne.
Nej. Ikke min.
Som I kan se, må også min tro sættes på prøve.
Den mand, jeg ville have ved min side, står nu i vejen for mig.
Det er en grusom prøvelse, der må mødes med grusomhed.
Intet må stå i vejen for os.
Ikke vores forældre. Ikke vores børn.
Og slet ikke vores fortabte brødre.
Du har altid været hurtigere end mig. Men dræberinstinktet er væk.
Du holder igen.
Der er han. Der er min Sanzo.
Tænk, at jeg beundrede dig.
Du er en gift, Sanzo. En slange i haven.
Broder, jeg beder dig...
Min broder er død.
Tekster: Lasse Petersen www.sdimedia.com