Скот Ийстууд
Кевин Дюран
Фамке Янсен
Тайрис Гибсън
Мел Гибсън
ОПАСЕН
Здрасти, Ди, честит рожден ден!
Де да можехме да го отпразнуваме заедно...
но след няколко месеца присъдата ти ще свърши
и ще можеш да забравиш за миналото.
Остров Гардиън ще ти хареса.
Тихоокеанският северозапад е много красив.
Сигурен съм, че вече открих това, което търсех.
Сюзън и Фреди те поздравяват.
Твоето малко братче, Шон.
Как сме днес?
Здравей, Ди, Честит Ден на благодарността.
Ужасно е студено на този остров.
Опитвам да приключа с ремонтите преди празниците.
Този път май се надцених.
Щеше ми се да си тук.
Имам нужда от помощта ти.
Шон.
Ди, много съжалявам.
Погребението на Шон е на 8-ми декември.
Исках да знаеш. Сюзън.
Не го прави.
Чисто!
Спалнята е чиста.
Чисто!
Намерих нещо.
По дяволите.
Боже, още е топъл.
Свалете го. Някой да повика линейка.
Доктор Олдърууд.
Изглежда го изгубихме.
Кливланд, Охайо
Съжалявам, че те накарах да чакаш, но не...
Доктор Олдърууд, специален агент Шонести, ФБР.
Може ли? Това е много малка значка.
Специален агент... чувствате ли се специална?
Може ли да вляза?
Заповядайте. - Благодаря.
Имате пациент на име Ди. Дилън Форестър.
Кой?
Дилън Форестър, мъжът, на когото сте предписали това.
А! Този Ди Форестър.
Точно така. Този Ди Форестър.
Той е един от най-интересните ми и обещаващи пациенти.
Кога говорихте за последен път?
Вчера. Защо?
Нарушил е пускането си под гаранция.
Знаете ли къде е? - Направил ли е нещо?
Ако имате предвид опит за убийство - да.
Опит. По странен начин това е прогрес.
Сигурна ли сте, че не е били самоотбрана?
Пребил е мъж до смърт и го е окачил в банята си.
Като хавлии.
Аз работих... С Ди работихме заедно
да му помогна да забрави за миналото.
Не ви се е получило.
Има признаци, че е измъчвал жертвата.
Мъчения. Не изглежда на нещо, което би направил.
Преди 8 години аз вкарах Ди Форестър в затвора за убийство.
Напълно съм наясно на какво е способен.
Познавате го повече от мен.
Да направим един сеанс? - Няма нужда.
Безплатно. - Не, благодаря.
Ди вече си изплати дълга към обществото.
Между терапията на отвращението
и модифицираните ми техники на поведение,
той е в състояние отново да се интегрира в обществото.
Да има относително нормален живот. - Нормален живот?
Има голяма разлика в "нормално" за Ди и за всеки друг.
Хайде, доктор Олдърууд.
Знаете, че сте задължен да се свържете с властите,
ако заподозрете, че ваш пациент е опасен за себе си и за другите.
Да, наясно съм със задълженията си.
Не знам къде е Ди. Сигурен съм, че разбирате, че тук секретността
е основата на доверието, в това, което правим.
Ди се промени. Доказа го. - Хората не се променят, докторе.
Съжалявам, че така го чувствате.
Освен, ако нямате съдебна заповед,
опасявам се, че повече не мога да ви помогна.
Ясно.
Ето визитка.
Ще го преследвам и заловя, преди отново да убие.
За това не ми е нужна съдебна заповед.
Изглеждате много решителна.
Бих казал обсебена.
Ди е в по-приятно и здравословно място.
Уверявам ви, че не представлява заплаха.
Шонести. - Казвай.
По-малкият брат на Ди, професор Шон Форестър,
е голям учен по история.
Ненадейно преди година и половина напуска работа
и се мести в отдалечен остров във Вашингтон.
Отваря нещо като хотел. Легло и закуска.
Уагнър, дай по същество. - Мъртъв е. Погребението е утре.
Мястото се казва "Остров Гардиън".
Гардиън... Намери някой от националната полиция там
и уреди самолет... и лодки.
Дадено.
Остров Гардиън, Вашингтон
Ще се върна на континента, преди да се е стъмнило.
Беше ли близък с починалия?
Беше мой брат.
Сара, съжалявам за загубата ти.
Добре дошли приятели и роднини да почетем Шон Форестър
Готвачът? Наистина ли? Казва се Хю.
Съжалявам. Хю, новият ти сияещ обект.
Това са глупости. - Наистина, Джо, малко е странен.
Мисля, че той е проблемът. - Така ли?
Да. - Мисля, че се чувстваш застрашен,
защото той е по-млад, нали? - Наистина ли, Джо?
Опитвам се да се грижа за теб.
Здравейте.
Ди. Ди Форестър.
Братът на Шон.
Ще ви сложа в стая 12.
Не бяхме сигурни, че ще успеете да дойдете.
Ами... всички са отзад... с Шон. Ако искате да отидете при тях,
ще ви отнеса нещата горе и... - Не.
Добре. - Първо ще се кача до стаята.
Разбира се. Какво ще кажете да ви я покажа?
Това е стаята. Съжалявам, че е малко тъмно.
Шон искаше да задържи металните щори от времето,
когато все още е било военноморска база.
Това е ключът.
Добре. Първо казвам "моите съболезнования".
Аз...
Моите съболезнования.
Съжалявам за загубата ти.
Второ. Прегръдка.
Три... да... Има ли нещо, с което да помогна?
Добре. Потупване по рамото.
Потупване по рамото. Ето го.
Потупване по рамото. Потупване...
Шон, не казвай нищо за това копеле.
Прав ли съм? Той вече си знае.
История, наука, антропология.
Голям мозък.
Говори по-тихо.
Покажи малко уважение. - Разбира се.
Мамо, съжалявам за загубата ти.
Не ме докосвай!
Осмеляваш се да дойдеш тук.
В поканата пише "приятелите и семейството".
А ти попадаш в коя категория?
Моля?
Вече се извини.
Имаш ли да ми казваш още нещо?
Не.
Перфектно, направо перфектно.
Паднал е от скелето.
Хю го е намерил.
Получил си писмото ми.
Не знаех дали ще дойдеш.
Наистина се радвам, че си тук.
Шон винаги говореше добри неща за теб.
Аз... Шон беше по-добрият.
Съжалявам за Линда.
Просто беше разстроена.
Защо е разстроена?
Защото синът й току-що е починал.
Мислех, че е преди няколко дни.
Има ли нещо, с което да ти помогна?
Добре... Ако има нещо, просто ми кажи.
Би трябвало аз да кажа това.
Беше доста груба с Ди.
Груба?
С Ди? Той не чувства нищо.
В това е проблемът.
Не знаеш през какво трябваше да премина, Сюзън.
Какво направи това нещо на семейството ми.
Колко полицаи чукаха на вратата ни, будейки ни посред нощ.
Будеха Шон, когато той опитваше да учи,
опитваше се да бъде добър като за двама сина.
Ако нямаш нищо против и с цялото ми уважение към снаха ми,
просто налей и млъкни.
Моля.
За Шон.
Здравей, аз съм Маси.
Маси. Приятелят на Шон от колежа.
Да. - Археолог.
Искаш ли питие? Все пак сме на бдение.
Не.
Вече не пия.
Добре.
Братът на Шон, а? - Да.
Да.
Аз съм на траурното бдение. Остров Гардиън.
ФБР? Без майтап.
Сигурни ли са, че е той?
Кажи ми подробностите.
Олдърууд. - Здравей, Аз съм, Ди.
Как си, Ди?
Каза, че подновяването на връзката със семейството ми
в много важно за възстановяването ми.
Да, така е, но не очаквай... - Току-що се срещнах с майка ми.
Аха. Как мина?
Каза, че трябва да си тръгна.
Съжалявам, Ди,
това е спонтанна реакция, която е разбираема.
Известно време ще е трудно.
Ще е трудно за теб. Правиш ли упражненията с дишането?
Да. - Добре.
Спомни си колко труд положихме.
Взимай таблетките с литий. Не го забравяй.
Те ще ти помогнат. Дори може
да започнеш да изпитваш чувства и емоции.
Добре. - Добре.
Ди...
Има ли нещо, което трябва да ми кажеш?
Нещо, което се е случило наскоро?
Не.
Добре. Вече не си този човек, който беше, Ди.
Покажи им го, чу ли?
Добре. Ще го направя.
Добре. Има ли друго? - Не.
Добре. Може да се обаждаш по всяко време.
Чао за сега.
Ти си чичо ми Ди, нали? - Ти сигурно си Фреди.
Татко каза, че си луд.
Не съм луд.
Имам антисоциално личностно смущение.
Какво значи това? - Модел на изоставане,
който се отразява и нарушава правата на другите.
А това какво значи? - Значи, че не ми пука
как се чувстват хората.
Кога? - Никога.
Нито някога изпитвам страх.
Нито едно от двете не ме прави луд.
Така ли?
Да. Просто виждам света по различен начин.
Добре.
Какво си имаш там? - Подводница.
Аз и татко я направихме, преди той да...
Японска.
Проклятие. Това е той.
Шон винаги е виждал нещо в Ди, което не съществува.
До днес не бях чувала за него нищо от години.
Знаех, че е в затвора, после освободен. Само това.
Баща ти беше много умен. - Да.
Какво ти е казал за тази подводница? - Татко каза, ако...
Фреди, би ли се качил горе? Веднага, моля те.
Чао, чичо Ди. - Чао, Фреди.
Мястото ти не е тук.
Аз съм брат на Шон. Влизам в...
категорията на семейството.
Много отдавна изгуби правото си да се смяташ от това семейство.
Вече не съм този, който бях преди.
Ходя на психотерапевт.
Той ми каза да практикувам дихателни упражнения.
Пия лекарства.
Това няма да промени факта какъв си, Ди.
Защо?
Защото си ненормален.
Не мърдай. Извинявам се на всички.
Арестувам те за опит за убийство.
Знаеш процедурата.
Ръцете зад гърба. Ръцете зад гърба.
Сега!
Разкрачи се.
Федералните идват насам.
Да тръгваме. Мърдай.
Ще те затворя долу, в бункера.
Движи се!
Тук.
Дори не си го помисляй.
Може да седнеш.
Е, кого си убил? - Трябва да си малко...
по конкретен.
Сигурно си много щастлива.
Шерифът отведе психопата в бункера.
Във всяко семейство трябва да има по един луд. Нали, Джо?
Ще занеса на шерифа и на психопата кафе.
Джо...
Познавах Шон.
Знаем се от много време.
Нито веднъж не е споменавал, че има брат.
Убиец?
Говорехме често по телефона.
Непрекъснато повтаряше, че иска да дойда тук
да се видим.
Кака, че иска да говори за нещо с мен.
Сега той е мъртъв, а ти си тук.
Малко е странно. Не мислиш ли?
Какво е това? - Трябва да си изпия хапчетата.
Аз...
не мога да ги стигна.
Те са в предния ми джоб.
Виждаш ли пръста ми?
Приближи се.
Не помръдвай. Бъди умен.
Какво е това? - Депресанти.
Помагат ми да контролирам импулсите си.
Потискат реакциите ми към стимулациите.
Правят ме по-нормален.
Отваряй уста.
Мисля, че ще искате нещо, което да ви стопли.
Благодаря.
Ти искаш ли малко кафе?
Не.
Благодаря.
Ако размислиш...
Не очаквах ФБР да пристигне толкова бързо.
Оставям това тук, на масата,
ако вземе да откача.
Добър вечер, момчета.
Не ви очаквах тази вечер.
Шерифе, какво правите тук?
Получихме обаждане.
Дойдохме и се оправихме.
Оправили сте се. Добре, после ще видим.
Защо сте дошли толкова хора за един човек?
Ти ли си шефът? - Не.
От кой офис е екипът ви, момчета?
Не може да сте от ФБР.
Не сме точно ФБР.
Какво беше това? - 9 милиметров.
Какво беше това?
Трябва... трябва да направим нещо, нали?
Дай ми пушката. - Какво?
Може да ми се довериш...
или може да ме застреляш. - Какво?
Снайперистът отива на фара.
Първо претърсваме къщата и после се разпръсваме.
Пайк, разузнай острова.
Уимпър, провери там.
Блокирайте изходите. - Да.
Кои сте вие, по дяволите?
Къде е шерифът?
Момчета, знам кого търсите.
Той слезе по склона. В бункера е, с шерифа.
Я виж ти. Какво е това? Не мърдай.
Наистина ли? Да ти изглежда, че отивам някъде?
Телефоните. - Всички чухте шефа.
Всеки от вас ще пусне телефона си
в тази малка чантичка.
Моля ви, чуйте го. - Благодаря.
Чуйте ме. Вече ви казах къде е той.
Ей, дай си телефона.
Ръцете. - Телефонът.
Тук, долу намерих заключено едно хубаво младо нещо.
Не ме наричай така.
Никой няма да умре, докато не разберем какво знаят.
Разбрано.
Всичко е наред. Останалото изглежда чисти.
Мислех си...
защо онзи тип ни попита дали сме федерални агенти?
Защото в момента федералните идват насам.
Планът си остава същият.
Защо някой би те затворил в клетка?
Не съм сигурна. Защо не отворим вратата и не разберем?
Какво? Какво направи?
Приспах го.
Чакай. Ти не го уби? - Не. Вече не убивам хора.
Не трябва ли да го убием?
Той е от лошите, нали?
Ти решаваш. - Какво?
Задник. Божичко.
Моля те, нека го убия. Моля те.
Уимпър, докладвай положението.
Добре. Отидете и вижте какво става с него. Вървете.
Бланчард, качваш се горе и без изненади.
Добре.
Как беше полетът? - Бях като сардина в консерва.
Ако времето се задържи би трябвало да съм на брега след три часа.
Нещо ново от шерифа? - Не. И от хотела не се обаждат.
Веднага включва гласова поща.
Продължавай да звъниш. Как е приятелят ни от банята?
Все още е в кома.
Нещо не се връзва. Ди знае, че ако махне гривната
се включва алармата. Толкова години го преследвам
и Ди никога не е оставял тела или свидетели.
Защо тогава е оставил жив този тип в апартамента си?
Защо?
Здрасти, Шон.
Къде е то, а?
Значи наистина прецака нещата, а?
Трябваше. Той разбра за мен.
По-късно ще поговорим за това.
Феликс, къде се бавиш толкова?
Бягай, Хю! Бягай бързо, смотаняк!
Бягай!
По дяволите!
Спри, Хю! Шибан страхливец!
Хю, спри!
Хайде!
Свали го.
Боже мой!
Убиха Хю. Мамка им, убиха го!
Ще убият и теб.
Всичко е наред. Седни. Всичко е наред.
Хайде, хайде.
Сега разбирате какво става, когато не ми помагате?
Надявам се, че малко изяснихме нещата.
Здравей, приятелче.
Уимпър! Мамка му! Какво е станало?
Какво, по дяволите правиш тук съвсем сам?
В бункера имаме ситуация.
Исусе! Някой много здраво е подредил Уимпър.
Бланчард, ела веднага тук.
Ела веднага тук!
Значи са трима и явно имат много оръжия.
Млъквай. - Някога бил ли си любезен?
Фреди! - Мамо!
Наблюдавай ги.
Ти ще дойдеш с мен.
Чакай ме. Къде отиваш?
Какво направи, идиот такъв?
Знаеш ли, че има много неща в теб,
които не харесвам?
Просто сметнах за нужно да ти го кажа.
Затваряй си човката.
Да не сте мръднали!
Сега пък какво има?
Мамка му!
Здрасти!
За какво му е на хубаво момиче като теб пушка, а?
Казвам се...
Ти ме поряза. - Трябваше ми писък.
Какво ти става, мамка му?
Проклятие. Това са глупости.
Мамка му.
Той е тук.
Моят човек не е свършил работата.
Разбира се, че ще е тук. Това е погребението на брат му.
Момчета, психопатът е тук.
Помните ли Лансинг и Харви? Богота?
Шибаната Мисула.
Той изби всички, докато ние просто гледахме.
Този тип е крайно опасен. Едно нещо не разбирам.
Защо не е довършил Уимпър щом е имал шанс?
Затворът може да го е размекнал?
Не, по-скоро прилича на тигър, който опитва да си смени шарките.
Ей, добре ли си?
Да, но боли, шефе. Боли. Ужасно боли.
Какво, мамка му? - Така е по-добре.
Да се захващаме за работа. Хайде.
Прихванали са го. - Да тръгваме!
Хайде, Пайк!
Добре. Който убие Ди взима дела на Уимпър. Добре ли е така?
Да. - Добре.
Чичо Ди!
Тези метални капаци... Как можем да ги затворим?
С лоста зад лампата.
Всички капаци се затварят.
Бланчард още е там. - Значи яко е загазил.
Бланчард?
Намери начин да влезем вътре.
Какво стана? Добре ли си. - Да. Поряза ме.
Докарал си този проблем тук на погребението на Шон?
Чакай. За теб ли са дошли? - Не са тук заради мен.
Господи. - Да, да. Това е просто съвпадение.
Трябват ни телефони. Някой от тези работи ли?
Наистина водя битка тук. - Да.
Толкова е трудно да се боря да не се върна към старите навици.
Да, знам. Знам, че е трудно. Знам това, Ди.
Не си единственият, който има проблем с това. Повярвай ми.
Толкова ми се иска да направя някои от тези неща.
Не! Ди, ти си различен, чу ли?
Това е въпрос на воля. Използвай всички
нови начини на поведение, които създадохме в мозъка ти.
Ами, ако има неща, които трябва да направя,
за да защитя себе си?
Надига се животинският ти мозък. Бий се или бягай, разбираш го.
Просто спри. Брой до 10, ако трябва и до 100
и си задай простичкия въпрос...
Нещата, които чувстваш, че трябва да направиш,
ще бъдат ли нещо, с което по-късно ще се гордееш?
Ами... вероятно не.
Тогава вероятно не трябва да ги правиш.
Добре. Ще обмисля нещата.
Добре. Обаждай се по всяко време.
От тези хапчета ръцете ми започват да треперят,
когато почнат да действат.
Защо си тук?
Майната ти.
Добре, човече.
Знаеш ли колко ми се иска да ти извадя очите
и да те нахраня с тях?
А не... вече не правя такива неща, Бланчард.
Какво стори с него? - Говорихме.
Беше разочароващо. - Господи! Уби ли го?
Наблюдавайте вратите. - Да, наблюдавам вратата.
Наблюдавам и теб, скапаняк.
Какво ще направиш, а? Ще тръгнеш след тях?
Не. Те са четирима.
Мислех, че си убил двама от тях.
Не съм убивал никого.
Достатъчно. Искам да се махнеш от къщата и от острова.
Махай се и вземи тези хора с теб. - Линда, той ни спаси.
Не, не, не, спасява себе си.
Единствената личност, за която единствено и винаги го е било грижа.
Ако не беше тук, дори нямаше да сме в това положение.
Не е ли така, Ди?
Може би. - Какво си направил?
Ядосал ли си някого? Откраднал ли си нещо?
Може да си убил погрешния човек?
Не.
Наистина ли си убивал хора, чичо Ди?
Бяха наистина много лоши хора. - Фреди.
Остров Гардиън. Трябва да го нарекат остров "Убиец".
Застреляй копелето!
Просто ги застреляй!
Шибана работа! - Окото ми!
Простреля скапаното ми око. - Мисля, че го очистих.
Мисля, че го очистих...
Застреляй онзи с пушката.
Не мога да видя какво става в къщата.
Тогава стреляй през скапаните стени!
Щялото нещо е бронирано.
Сега знаем, че ни наблюдава.
В крайна сметка ще влязат тук. - Просто ни проверяват.
Те търсят теб, а не нас.
Искам да си тръгнеш. Веднага.
Преди да си причинил още някакви поразии.
Върви си.
Добре.
Оказва се, че Шон, скъпият починал брат на Ди,
през последните години е натрупал доста голям дълг
за професор по история.
Все пак не е толкова голям, че да не е могъл да си купи остров.
Сюжетът се сгъстява.
Островът е бил военноморска база през Втората световна война.
Става и още по странно. Купил го е на почти двойна
от пазарната цена с помощта на мистериозен банков трансфер.
Сигурно е някакъв специален остров.
Явно да си лудостта е семейна черта.
Разбери кой е мистериозният благодетел, става ли?
Заемам се. - Добре. До по-късно.
Това е най-добрият ни залог.
Как точно умря Шон?
Ремонтираше фара.
Работеше всеки ден до тъмно. Тогава е паднал.
Работеше на фара, когато умря.
Продължавах да му повтарям да наеме някого,
но той беше голям инат.
Хю отишъл да му занесе вечеря. Тогава го е намерил.
От колко време работи тук Хю?
Около месец.
Защо? - Просто ми е любопитно.
Следвай пътеката зад сградата.
Тя минава покрай дърветата и ще те отведе
на около 800 метра от брега.
Ди, мисля, че даваш най-доброто от себе си.
Тръгна си.
Добре. - Те как ще разберат това?
Да, наистина. Как ще разберат, че си е тръгнал?
Ще трябва да им кажем.
Извади машината от лодката. Започни търсенето около хотела.
Трябва да се върнем обратно в къщата.
Задръж.
Снайперист, прочете ли това?
Ди си тръгна.
Пише, че Ди си е тръгнал.
Лодката.
Мамка му.
Все още имаме другата лодка.
Опитай да не изгубиш и нея, шибан тъпак.
Разбрано. - Снайперист! Как не!
Циклоп, дръж под око прозорците.
Няма нищо. Само скали.
Ало?
Доктор Олдърууд, здравейте. Аз съм, Ди.
Добре ли си, Ди?
Да, да, добре съм. - Хубаво.
Още ли си със семейството си? - Да, да, още съм тук.
Щях да тръгвам, но се оказа, че имат нужда от помощта ми,
а все пак са ми семейство, затова...
Добре, Ди. Браво на теб. Остани с тях.
Просто опитвам да дам най-доброто от себе си и...
Не бъди толкова самокритичен. Никой не е съвършен.
Да. - Да.
Да, знам. Леко се тревожа, че може да стане малка каша,
когато се върна вътре. Имам още много неща за оправяне.
Има ли начин да решаваш проблемите един по един?
Един по един, вместо всички наведнъж.
Точно както сме си говорили.
Да, да. Мога да направя това.
Обикновено така е по-лесно. - Да, наистина.
Да. Ти си Ди, който искаме да бъдеш. Нали така?
Продължавай в този дух, синко.
Благодаря за съвета. - Добре. Обаждай се при нужда.
За Бога, не убивай никого.
Нищо не виждам.
Добре. Да опитаме другата страна.
Боже. Онзи тип с големите зъби е застанал отвън.
Ехо! Чувате ли ме там, вътре?
Да! Чуваме те. Задник.
Рано или късно тази врата ще се отвори,
независимо дали ви харесва, или не.
Та, когато се отвори, искам да...
Искам да запомните едно нещо.
Просто се махни. Какво искаш?
Никой от вас не ми трябва жив,
но ако някой от вас успее да ми помогне да намеря това,
за което съм дошъл, е, тогава...
може би ще можем да измислим нещо.
Какво искат тези типове?
Ди дори не е тук вече.
Може би Ди беше прав. Може би не са дошли за него.
Може би не, но щом не искат Ди,
трябва да разберем какво искат.
Намери ли ми лодка? - До утре всичко е затворено.
Появи се нещо, което може да не е важно,
но една луксозна 11 метрова яхта е обявена за открадната вчера
от яхтеното пристанище на около час надолу по брега.
Ди ли е бил? - Не. Местен капитан
от същото пристанище каза, че днес е оставил на острова
един мъж, чието описание отговаря на Ди.
Прати ми адреса на пристанището. Трябваше вече да съм на острова.
Дадено. - Ще се чуем.
Зарежи това, човек!
Къде отиваш?
Единственият начин да го намерим, е някой от тях да ни каже.
Сам знаеш. Трябва да има друг начин да влезем в къщата.
По дяволите.
Сеизмични тестове? Какво търсите, по дяволите?
Какво, по дяволите, става тук?
Господи, Бланчард! Какво се е случило с теб?
Той ме окова.
Добре ли си? - Да, да.
Вземи.
Къде отиваш? - Да, да, да.
Шибан кучи син.
Ти малко...
Как те мразя. Добре, дребен келеш.
През вратата ли искаш да те застрелям?
Не мърдай.
Плачеш ли? - Фреди...
върви долу.
Знаеш ли? Долу, в мазето се посрамих пред теб,
затова искам да ти се реванширам.
Ах ти кучи син!
Мамо! Мамо! - Фреди! Фреди!
Какво има? Какво стана? Добре ли си?
Движи се! - Назад!
Назад!
Всички да вдигнат ръце!
Знаеш ли какво? Добре, че момчето си тръгна.
Приятелят ми, Етел, ще се присъедини към нас.
Кой не харесва тройките, а?
Ти! Свали пушката! Свали я, или ще й изкарам мозъка!
Ще го направя.
Не я наранявай.
Не, не. - Добре.
Втори рунд?
Знаеш ли Ди, усещам...
усещам, че сега искаш да заплачеш.
Ти как мислиш, а? Ще се молиш ли за живота си?
Изправи се, кучи сине.
Хайде Ди, покажи ми нещо.
Няма никакъв смисъл и защо така?
Добре, добре, разбирам.
Ще опиташ да ме наръгаш
с някое парче от счупеното огледало, нали?
Да.
Не.
С подводница. Японска.
Феморалната артерия. Може да решиш да притиснеш раната.
Вече е късно.
Господи! Това наистина ми хареса.
Пусни я. - Добре ли си?
Ще я застрелям. - А аз ще застрелям и двама ви.
Какво?
Добре... добре ли си? - Боже. Боже мой.
За малко да ме убиеш.
Добрата новина е, че се мръдна.
Той уби Бланчард. Почти отнесе скапаното ми рамо.
Ти се върна.
Какво направи?
Какво направи горе, психо? Уби ли го, или какво?
Мамо, мислих много за това
и мисля, че заслужавам втори шанс.
Господи! Какво...
Какво си направил?
Мамо...
мога да обясня.
Ди, излез вън. Искам да говоря с теб.
Просто... стой далеч от мен. Моля те.
Не мога... не мога...
Това беше най-лошото нещо, което някога съм виждал.
Здравей, Ди. Доста време мина.
Аз... имам чувството, че ме избягваш.
Така е.
Какво е станало с теб, човече?
Преди беше най-добрият в нашата работа.
Беше върхът.
Сега си в системата, дрогиран с лекарства,
три пъти в седмицата терапия, за да се докоснат до доброто в теб.
Как го наричат? Остро социопатично разстройство?
Психопатологично поведение?
Блокирано морално развитие?
Стига, Ди, за тези хора това са само надути думи
да те нарекат луд. Те ти казват, че си луд.
Познаваш ме, Ди. Лично аз не вярвам в лудостта.
Ти не си луд. Мисля, че е просто въпрос на различна гледна точка.
Ти ме учеше така, нали?
Искаш да ми кажеш нещо с тези глупости?
Да, искам да ти кажа. Ще продължиш ли
да се преструваш, заради тези скапани хора,
или ще приемеш това, което си всъщност?
Защото това, което си, е направо страхотно, братко.
Затова си тук, нали?
Шон трябва да ти е казал какво има тук, на острова, нали?
Точно затова той е мъртъв, Ди.
Какво? Ти не знаеш.
Гръмни го.
Гръмни го!
Наистина ли? И него ли не уби?
След това, което стори на онзи горе, какъв ти е проблемът?
Господи. - Той какво каза?
Той каза, че има нещо...
на този остров.
Тук няма нищо.
Има няколкостотин долара за пазар, няколко антики...
Не... нещо тук.
Шон опитваше да ми каже.
Опитваше да ми каже нещо, преди да умре.
Шон? Стига, Ди.
Познаваш Шон. Не може да се е забъркал с тези зли...
Не ме слушаш!
Те са имали бизнес с Шон и са дошли да намерят нещо.
Какво е то?
Какво не ми казвате?
Каза, че Шон е умрял, докато е работил на фара.
Не мисля, че е паднал.
Не, ти каза, че Хю го е намерил, нали?
Да, Хю, Хю. Този кучи син говореше с тях.
Имаше нещо. Имаше нещо между тях.
Добре. Млъквай. - Добре.
Той беше един от хората на Коул изпратен да държи Шон под око.
Но той е работил върху нещо.
Имаше... машинна смазка под ноктите му.
Прав е. Ди може да я всякакъв,
но не е глупав.
Къде е офисът на Шон? - В мазето.
Феликс, ще опитаме там.
Хайде, Шон, подскажи ми.
Хайде. Над какво си работил?
Не е това.
Пак този звук.
Искам да го пипна.
Този изрод опита да ме убие.
Ако Ди искаше да умреш, щеше да си мъртъв.
Мога да се промъкна през прозореца като преди. Няма да ме усетят.
Може би трябва. Така ще ми спестиш един куршум.
Накъде води тази врата?
Това е килерът с виното.
Като се преместихме отдели два месеца да го ремонтира.
Имаш ли ключове? - Да, аз знам къде са ключовете.
Отпечатък.
От ботуша.
Няма начин.
Скрита врата? Наистина ли?
Никога не съм пил мерло. Аз...аз...
Фенерче. - Да, ето.
Супер. - Фреди, ела тук.
Но това е...
Боже, Шон.
Какво има долу?
Идвам долу! - Господи.
Долу ли си?
По дяволите...
Господи.
Ди?
Какво виждаш? - Записът е лош,
но имаме снимка на един от крадците на яхтата.
Просто ти я пращам.
Това е Коул. На 100%.
Кой? - Бившият работодател на Ди.
Високоплатен наемник, оправящ бакиите на богатите.
Ди започна да работи за Коул, веднага след като го освободиха
от тюлените, след като едва не уби командващия си офицер.
Ди беше предпочитаното оръжие на Коул.
А сега ето пак.
Ди и Коул отново заедно.
Проклятие.
Мислех, че ще видим острова от тук.
Съжалявам. Опитах навсякъде. Никой не иска да плава през нощта.
Ако излезе нещо, ще ти се обадя.
Здрасти.
Наред ли е всичко, госпожо? - Да.
Мога ли да помогна с нещо?
В интерес на истината - да.
Наистина ли знаеш какво правиш? - Аз ли? Не, просто се мотая наоколо.
Бих ти дал да опиташ, но е по-добре ако имаш две очи.
Задник.
Ди?
Тук, долу!
Ди!
Какво е това място?
Ди, не ме изоставяй.
Досега Ди можеше да е на половината път до Хавай.
Може наистина да се е променил.
Тук ще се изгубим.
Докъде ли стига това?
Това е откачено.
Мамка му.
Какво, по дяволите?
Да включим светлините.
Проклет да съм.
По дяволите.
Това е подводница.
Японска.
От Втората световна война.
Боже мой.
Шон, какво е това, по дяволите?
Чакай, задръжте.
Мисля, че намерих нещо.
Това прилича на тунел.
Започва от хотела...
Мили Боже... отива до фара.
Да, мамка му! Джакпот!
Добре.
Момчета, намерете входа.
Ще се срещнем долу.
Хайде да тръгваме.
Никога не ми е казвал нищо за това.
Проклет да съм. Затова не съм чул нищо.
Ди. Погледни.
Това е златото на Ямашита.
Златото на Ямашита! - Какво?
Той писа за него в книгите си.
По дяволите!
Какво беше това?
Боже, изкара ми акъла. - Какво става? Къде е Ди?
Къде е...
Мърдайте. Хайде.
Тук е и е дяволски истинско.
Мислех, че Шон говори глупости в училище.
Това е лудост!
Това е опитвал да ми каже в писмата си.
Писа ми, "Мисля, че намерих това, което търсих".
По дяволите!
Мамка му.
Боже Господи!
Бягай!
Слез долу! - По дяволите.
Виждам ги там! - Мини от другата им страна.
Можеш ли да ходиш? Останал е само един патрон.
Ей? - Да.
Хайде, следвай ме. - Къде отиваш?
Хайде, гръмни го! - Застреляй го!
Уцелих копелето!
Мамка му! Мамка му!
Какво правиш? Имаш телефон?
Един от тях е свален.
Точно сега ли ще се обаждаш? - Млъквай.
Наистина ли? Те стрелят по нас.
Майната ти! - Престани.
Ало? - Здрасти, аз съм.
Ди, колко е часът?
Виждаш ли ги?
Около три. Съжалявам. Знам, че е късно.
Имам само един въпрос.
Добре. Питай.
Ако трябва да се спасявам,
мога ли да се върна към старите си методи?
Ами, предполагам, че трябва да ти кажа,
че изобщо няма да се спасиш, ако се откаже
от цялата страхотна работа, която си свършил.
Ето го!
Какво беше това, по дяволите?
5.56 милиметрова полуавтоматична картечница.
По теб ли стрелят? - Да, да,
от известно време стрелят по нас.
Ди, чуй ме! Слушай. - Добре.
Направи всичко необходимо, за да спасиш задника си.
Всичко необходимо? - Всичко необходимо.
Мамка му. Ще изгубя скапания си лиценз.
Боже Господи.
Моля те. Моля те, работи.
Избий ги!
Проклет да съм.
Къде отиваш?
Ди! - Спри! Спри на място.
Значи го намери, а? Знаех си, че мога да разчитам на теб.
Брат ти някак си не го е до продал, нали?
Жалко, че няма да може да се порадва на нищо от това.
Спри там.
Все още ми трябваш жив.
Ей, задник!
Стреляй! По дяволите!
Не, не, не.
Ди, чуй ме.
Това е глупост, нали?
Да вземем колкото можем от златото
и да изчезваме,
защото, като цъфнат федералните, ще те затворят завинаги.
Не дойдох тук за златото.
Просто искам да си върна семейството.
Добре. Ще направим сделка.
Ти ще носиш златото ми, а аз ще върна майка ти.
Хайде, да тръгваме.
Ще отнеме дни това да се изнесе от тук.
Нямаш толкова време. - Ти също,
но си здрав и мускулест момък.
Грабвай го. Побързай.
Добре, дай ми две кюлчета
за това, което ми дължи мъртвият ти брат.
Точно така.
Браво, момче.
Още две за лихвата. Хайде.
Точно така. Побързай.
И... знаеш ли какво?
Защо не ми дадеш още две отгоре...
не знам, просто ей така.
Това е.
Ето го. Това е. Силно момче.
Хайде, Ди.
Давай, момче.
Вдигни го.
Няма да спираш за почивки. Върви.
Ставай.
Ела тук.
Ела тук, ела насам.
Ела тук.
Добре. Ставай.
Вдигни сандъчето, или майка ти ще полети.
Играта свърши, Ди.
Правиш фатална грешка, агент Шонести.
Къде е Коул? - Тук съм.
Вдигни златото.
Вдигни скапаното злато!
Точно така. Добро момче.
Какви са шансовете, Ди?
Докато ти рехабилитираше, твоето честно братче реши
да вземе на заем пари от грешните хора.
Той знаеше, че рано или късно аз ще се появя.
Знаеш как стават нещата.
И ето ни тук.
Трябва да кажа, че се радвам да те видя Ди,
но сега изпитвам съжаление към теб.
Колко си жалък, безпомощен.
Преди ти движеше тези неща.
Знаеш защо прави всичко това, нали?
Прави го за теб, мамче. Точно така.
Не трябва да го правиш, Ди. - Млъквай.
И без това ще ни убие! - Млъкни.
Права си.
Не трябва.
Ти си тотално луд!
Шибана откачалка!
Изразходваш толкова енергия да криеш кой си и какво си.
Ти си шибано чудовище,
а аз ще съм гласът в главата ти, който непрекъснато
ще ти напомня, че ти никога няма да се промениш!
Не съм луд.
Ти няма да умреш тук.
Аз... съжалявам.
Престани да се извиняваш.
Съжалявам за загубата ти... за Шон.
Когато си мисля за всичките писма от Шон,
вече ми е ясно, че направо е умирал от нетърпение
да каже на някого какво е открил,
но е знаел, че не трябва, за да бъде семейството му в безопасност.
Когато направо беше обсебен
от изоставената военноморска база наречена остров Гардиън,
реших, че просто е започнал да пише нова книга.
Трябва да е бил много сигурен
за това, което е под острова. Златото на Ямашита.
Откраднато от японските императорски сили през ВСВ
и изнесено от страната с малки подводници.
Шон е събрал всички улики,
но е имал нужда от помощ, за да купи острова.
Взел е на заем пари от сътрудници на Коул
и преди да успее да ги върне Коул е тръгнал да го търси
и това му е коствало всичко.
Явно Шон не е бил толкова съвършен.
Никой не е съвършен, но той не заслужаваше да умре.
Знаеш, че ще те погнат.
Преди това аз ще ги изловя. Мога да се справя.
Какво ще стане със семейството на Шон, с майка ти?
С тях всичко ще е наред. Ще го уредя.
Ами ти?
Може би ще опитам да бъда себе си за кратко.
Чао, Ди.
В памет на Дъглас Фалконър
Превод и субтитри: mia_one