‫משהו נורא קרה לי בקיץ שעבר.‬
‫- שטן שמכירים הכי -‬
‫לא באתם לבית החולים ולא התקשרתם.‬
‫למה אסרת על כולם‬
‫לדבר איתי על החיים המזוינים שלי?‬
‫את עושה את זה לעצמך, קיידי.‬
‫המוח המקולקל שלך הוא האויב שאת כועסת עליו.‬
‫- בפרקים הקודמים... -‬
‫אתה עוזב.‬
‫אל תפתחי את זה עד יום ההולדת שלך בשבוע הבא.‬
‫אתה יודע,‬
‫חשבתי שאולי פשוט תחזיר את חוק "בלי בני זוג בביצ'ווד".‬
‫קיידנס תהיה בסדר.‬
‫מעולם לא חיבבת אותם, נכון? את גאט ואת אד.‬
‫את אומרת שאני גזען?‬
‫תיזהר.‬
‫אחרת תיפגע.‬
‫אני מאמין במי שאנחנו.‬
‫במי שהיינו, במשך מאות שנים.‬
‫הוא כבר אבוד.‬
‫תראי, הוא משנה את הצוואה שלו.‬
‫נראה לי שהוא מתכנן להשאיר הכול לבת מועדפת או לנכד מועדף.‬
‫אולי נעשה בלגן גדול כל כך, שרק בן משפחת סינקלר יוכל לנקות?‬
‫מה אם כל הדברים החומריים הקטנים שקרעו את המשפחה לגזרים היו פשוט נעלמים?‬
‫נוכל להרוס אותה.‬
‫- קיידנס סינקלר -‬
‫ללמד את האריס ואת האימהות לקח.‬
‫אני זוכרת את זה עכשיו.‬
‫שרפנו את המקום הזה עד היסוד.‬
‫אם ברצונך לחיות במקום בו אנשים לא מפחדים מעכברים...‬
‫- ביצ'ווד יוענק -‬
‫עליך לוותר על חיים בארמונות.‬
‫או שאולי, רק אולי,‬
‫תשרוף את הארמון הארור עד היסוד.‬
‫אתם יכולים לדמיין את זה?‬
‫אני יכולה לדמיין את הפרצופים של האימהות.‬
‫חבר'ה, אני מתכוונת לזה.‬
‫קלרמונט היא סתם ערמה של גביעים.‬
‫גביעים שזכו בהם בעזרת יתרון לא הוגן ושקרי.‬
‫כן, זה בעיקרון יסוד הפטריארכיה.‬
‫כן. עם האריס בראש השולחן.‬
‫נכון. אז אם כל זה היה נעלם, היינו צריכים להתחיל מחדש.‬
‫אולי הם היו מפסיקים.‬
‫אולי היינו הופכים שוב למשפחה.‬
‫זה יהיה כמו טיהור.‬
‫המצב לא יכול להיות גרוע יותר, נכון?‬
‫גאט?‬
‫זה בדרך כלל השלב שבו אתה מביע דעה כקול ההיגיון.‬
‫זה בית של סינקלר. אין לי זכות דיבור.‬
‫מה? אתם יודעים שאני בכלל לא אהיה רצוי כאן יותר.‬
‫זו בדיוק הסיבה שבגללה עלינו לעשות משהו.‬
‫הם קורעים לגזרים זה את זה ואותנו יחד איתם.‬
‫תקשיבו, הם צריכים ללמוד.‬
‫הם יענישו אותנו וישלחו אותנו לפנימייה באלפים השווייצריים.‬
‫לא. אנחנו מצטערים כל כך‬
‫שהעמסנו את המדיח יותר מדי ושגנבנו את הוויסקי הטוב.‬
‫ואז הכנו ס'מורס וצפינו בסרטים בקאדלדאון.‬
‫צפינו ב"שמתי ברז למורה" וב"חוש השישי" בשביל ג'וני, ואז נרדמנו.‬
‫והרחנו את העשן מאוחר מדי.‬
‫והם לא יאמינו לנו, אבל זה לא ישנה.‬
‫כי? - יכול להיות שאנשים ידברו, נכון?‬
‫כן. - הם ישאלו שאלות כמו,‬
‫"איך נשות סינקלר דפקו את הילדים שלהם עד כדי כך‬
‫"שהם שרפו את הבית שלהם?" - טוב.‬
‫זו תוכנית גאונית, אבל אין לנו מושג איך להצית.‬
‫נעשה הפרד ומשול.‬
‫כלומר, יש הרבה דלק בבית הסירות.‬
‫נצטרך להיות יסודיים. אני אטפל בקומה התחתונה.‬
‫אני אטפל באגף המזרחי.‬
‫ועוד איך, מירן.‬
‫את רק רוצה לראות את החדר הישן של אימא שלך נשרף, פירומנית שכמוך.‬
‫טוב. אני אטפל בעליית הגג.‬
‫נעבוד מלמעלה למטה.‬
‫נרטיב את הכול בבנזין, נצית את הגפרור ונסתלק משם.‬
‫ואני?‬
‫הסירה עוגנת בווינדמיר, נכון?‬
‫תביא אותה ותהיה נהג המילוט שלנו. זה יהיה מושלם.‬
‫אני לא משיט אותה. את יודעת את זה. - טוב, אבל...‬
‫גאט. - מה?‬
‫תראה, תוכל להגיד שלא ראית את השרפה מתחילה,‬
‫ושהבאת את כולנו למקום מבטחים. וזה אפילו לא יהיה שקר.‬
‫וברגע שכל הדברים בפנים ייעלמו, הכוח שלהם ייעלם.‬
‫והאריס יצטרך לתת לך קבלת פנים מפוארת של גיבורים בקיץ הבא.‬
‫וגם לאד. אנחנו יכולים לתקן את זה.‬
‫אני...‬
‫לעזאזל. אני רוצה לעזור.‬
‫זה בית גדול. צריך שהאש תתפשט מהר,‬
‫לפני שמכבי האש יגיעו אלינו.‬
‫אחרי שאעזור עם השרפה, אביא את הסירה.‬
‫בלי בנזין ליד גרם המדרגות. נצטרך דרך מילוט.‬
‫וכשהאורלוגין יצלצל בחצות,‬
‫נצית את הגפרור ונרוץ כמו משוגעים.‬
‫לא משנה מה. - לא משנה מה, אנחנו רצים.‬
‫שקרנים לנצח, נכון?‬
‫שקרנים לנצח.‬
‫- סינקלר -‬
‫היינו שקרנים‬
‫עכשיו זה נשמע הגיוני.‬
‫אני לא מאמינה שעשינו את זה.‬
‫האימהות לא רבו, וגאט הוזמן לחזור.‬
‫זה עבד.‬
‫כלומר... - מיר, היא זוכרת את השרפה, זה הכול.‬
‫כן.‬
‫רגע.‬
‫אני מפספסת משהו.‬
‫זה עדיין לא מסביר איך הגעתי למים בסופו של דבר.‬
‫קדימה. כדאי שנביא את גאט.‬
‫בסדר. תכף נחזור.‬
‫בואי, קיידי.‬
‫היא תזכור את השאר.‬
‫בקרוב.‬
‫היא מתחילה לחבר את כל החלקים.‬
‫אני חושבת שאני מבינה.‬
‫קפצנו מהסירה למים אחרי השרפה כדי לחגוג?‬
‫נפגעתי בראש ולא יכולתם למצוא אותי, נכון?‬
‫פחדתם. היינו שתויים. בדיוק ביצענו עבירה. אז עזבתם.‬
‫לא. - אני מבינה.‬
‫באמת.‬
‫הייתי צריכה שיזמינו אותך לחזור, גאט.‬
‫והנה אתה. אז זה שווה מבחינתי. - קיידי, די.‬
‫אנחנו לא יודעים איך הגעת למים.‬
‫טוב. - אמרנו לך את האמת לגבי זה.‬
‫אתם יודעים משהו שאני לא. - רק קצת.‬
‫ואנחנו לא יכולים פשוט להגיד לך דוגרי.‬
‫בכל פעם שאנשים עושים זאת, את פשוט...‬
‫כן, ואז את שוכחת בכל מקרה.‬
‫קיידי, אנחנו ממש רוצים לעזור לך. באמת. זה לא מה ש...‬
‫כל פעם שאני מתקרבת לאמת,‬
‫דרקון הכאב זוחל לתוך המוח שלי ומכבה אותי,‬
‫אבל כשאנחנו סתם מתנהגים כמו "שקרנים", דעתו של הדרקון מוסחת.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫בסדר, מוכנים?‬
‫רק פעילות רגועה, מוכרת ולא מעוררת זיכרונות.‬
‫תבחרו את המילים שלכם בקפידה.‬
‫אני מעדיף שבץ נא של מילים גסות כדי לעורר את טראומת שבץ נא.‬
‫אל תעיר את הדרקון.‬
‫מי ראשון?‬
‫- לחיים -‬
‫לחיים.‬
‫בקבוקי תבערה מבקבוקים שהאחיות סינקלר רוקנו במשך קיץ שלם.‬
‫פואטי. בערך.‬
‫נתראה בעולם טוב יותר.‬
‫אני זוכרת שאתה ואני היינו במטבח, נכון?‬
‫נתראה בעולם טוב יותר.‬
‫טוב. קטן עלינו.‬
‫היי. - היי.‬
‫בסדר.‬
‫לא.‬
‫הנה הבנזין.‬
‫יהיה קל יותר לסחוב אותו למעלה מאשר את האדום הגדול.‬
‫גאוני.‬
‫חצות, כן?‬
‫סגור, אחי.‬
‫זה אירוני, לא? ה"בוסטון סנטינל".‬
‫העיתון שהתחיל את אימפריית ההוצאה לאור של סינקלר.‬
‫הדבר שמימן את הבית הזה הוא מה שישרוף אותו עד היסוד.‬
‫- אירוניה -‬
‫ואני יודע שהאיות נכון הפעם, אז זו הכפרה שלי, או משהו.‬
‫התוכנית הייתה שתתחיל בעליית הגג, נכון?‬
‫כן.‬
‫יש לי הרבה זיכרונות משם.‬
‫כל כך התרגשתי להצית את חדר השינה שהיה של אימי בילדותה.‬
‫היא הייתה הגרועה מכולן.‬
‫רודפת אחרי הכסף, תוקפת את האחיות שלה באכזריות.‬
‫- נקמה -‬
‫בכנות, זו הסיבה היחידה שהסכמתי לתוכנית.‬
‫זה בטח הרגיש טוב.‬
‫זה היה רק חדר אורחים.‬
‫זה לא שלסבתא היה מקדש של מגזיני נערות‬
‫או של לקים לציפורניים פגי תוקף.‬
‫אולי מעולם לא היו לה בלגנים כאלה.‬
‫אולי תמיד הייתה לה חיוביות רעילה, שלמות.‬
‫כלומר, קיידי, אני לא...‬
‫זה בכלל עוזר לך עכשיו?‬
‫כן. - טוב.‬
‫נראה לי.‬
‫אני זוכרת חלק מזה.‬
‫את הריח.‬
‫הוא... מסטל אותי.‬
‫הבנזין.‬
‫האדרנלין.‬
‫הרגשתי כמו מהפכנית.‬
‫ניסיתי לדבר עם אימא שלי, עם האריס,‬
‫אבל הם לא הקשיבו.‬
‫אז זה הגיע להם.‬
‫כי הם לא ראו את גאט, או את אד, או אף אחד מלבד בני סינקלר.‬
‫התאהבתי במישהו שלא היה ראוי בעיני האריס סינקלר.‬
‫והייתי צריכה לטהר את השנאה שלו.‬
‫האמנתי בכל ליבי שאם נשמיד אותו,‬
‫נוכל לבנות מחדש.‬
‫התחלה חדשה לכולנו.‬
‫- להאמין -‬
‫- שתים עשרה -‬
‫חצות.‬
‫העשן ממש צורב, נכון?‬
‫ולא היה לי מושג...‬
‫כמה רועשת שרפה יכולה להיות.‬
‫- רעש -‬
‫לא!‬
‫הכלבים.‬
‫לא! אני באה!‬
‫אימא שלי נתנה להם כדורי הרגעה כדי שיהיו שקטים בארוחת הערב.‬
‫לא.‬
‫לא, לא הכלבים.‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫פרנקלין. אלינור. קדימה.‬
‫היה הייתה נסיכה שחשבה שתוכל להיפטר מכל הכיעור בממלכה שלה.‬
‫כשהייתה שיכורה מאלכוהול ומטיפשות,‬
‫היא רכבה על הדרקון שלה ושחררה גיהינום ואש.‬
‫בגלל השחצנות שלה, היא שכחה את הלקח החשוב מכולם.‬
‫מהפכה היא עקובה מדם, ולעיתים קרובות חפי הפשע הם אלה שנופלים.‬
‫פרנקלין, אלינור. בואו.‬
‫הנה.‬
‫בוא הנה. זהו זה. תן לי את זה.‬
‫טוב, לך להביא אותו.‬
‫סבא.‬
‫קיידנס הראשונה.‬
‫בואי, שבי.‬
‫לא ערכנו השנה את תחרות ארמונות החול השנתית, נכון?‬
‫מישהו היה צריך להזכיר לי.‬
‫רק רציתי להגיד...‬
‫שאני מצטערת.‬
‫התאוששת, אם כך.‬
‫הזיכרונות שלך.‬
‫ובכן...‬
‫אני מתגעגע אליהם.‬
‫ברגעים מוזרים.‬
‫רגעים לא נוחים, תמיד, כך זה נראה.‬
‫ואל תצטערי.‬
‫היית גיבורה.‬
‫דוגמה ומופת.‬
‫החיווט הפגום הוא האשם בכך, ו...‬
‫צינור הגז הראשי.‬
‫היי.‬
‫מה דעתך שאני ו"השקרנים"‬
‫נגיע לקלרמונט החדשה לארוחת ערב איתך היום?‬
‫כולנו, כלומר.‬
‫גם גאט.‬
‫אני חושבת שזה חשוב שהוא ידע שהוא רצוי עכשיו.‬
‫ובכן...‬
‫יום ההולדת ה-18 שלך מתקרב.‬
‫כן. בעוד שלושה ימים.‬
‫כן, הזמן.‬
‫קל לאבד את תחושת הזמן בקיץ, הלא כן?‬
‫כן.‬
‫שמרתי את אלה.‬
‫אני מעדיפה שלא.‬
‫זו מתנת יום ההולדת שלך.‬
‫פשוט תפתחי את זה...‬
‫כשתהיי מוכנה.‬
‫תודה.‬
‫כאן!‬
‫תישארי איתי.‬
‫היי, קיידי? מה את עושה כאן בחוץ?‬
‫ראינו שדיברת עם האריס. חשבנו שכדאי שנבדוק אם את בסדר.‬
‫אני חושבת שהוא יודע משהו.‬
‫או את הכול.‬
‫והוא נתן לי את אלה.‬
‫עניבת החנק של אהבה משפחתית.‬
‫איך הן בכלל שרדו את השרפה?‬
‫קיידי?‬
‫ניסינו להזהיר אותך. אלה לא זיכרונות שמחים.‬
‫לא.‬
‫את בטח מתגעגעת לאמנזיה עכשיו. - לא.‬
‫לא! אני צריכה לדעת.‬
‫איפה הייתם כשהם מצאו אותי על החוף?‬
‫ולמה לא התקשרתם?‬
‫למה אף אחד מכם לא התקשר?‬
‫היי.‬
‫קיידי.‬
‫את בסדר.‬
‫את צריכה להירגע. - יש לה התקף חרדה.‬
‫תנשמי.‬
‫לא!‬
‫אני מספיק חזקה כדי לדעת את הסיפור שלי.‬
‫בבקשה.‬
‫טוב.‬
‫כן.‬
‫התוכנית הייתה להיפגש בחצות.‬
‫הייתי שם ב-23:56. הייתי מוכן.‬
‫גם אני הייתי מוכנה.‬
‫עמדתי להצית את חדר השינה הישן של אימא שלי,‬
‫ואז מצאתי משהו.‬
‫אימא שלי השתדלה.‬
‫- שחזור ציורים -‬
‫אני לא יודעת למה היא לא יכלה פשוט להתנצל, אבל לפחות היא השתדלה.‬
‫הרגשתי פתאום אשמה כל כך.‬
‫אבל תכננו משהו.‬
‫להצית גפרור ולצאת.‬
‫אני מודה שדעתי הוסחה קצת.‬
‫כמעט לא שמעתי את השעון.‬
‫אבל שמעתי. שמעתי אותו בזמן.‬
‫אפילו לא הצתי את הבלגן שעשיתי. אני פשוט...‬
‫התחפפתי משם.‬
‫אבל העשן עלה במעלה הצריח מהר כל כך.‬
‫השעון הורה על חצות. השרפה פרצה.‬
‫הייתם אמורים לצאת, להצית את הגפרור ולהסתלק.‬
‫חרא.‬
‫הייתה כל כך הרבה אש.‬
‫אולי איבדתי את דרכי.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫ג'וני!‬
‫לא יכולתי לחכות.‬
‫קיידי!‬
‫הייתי חייב לרדוף אחרייך.‬
‫חיפשתי בכל מקום.‬
‫אני מניח שחיפשתי במשך זמן רב מדי.‬
‫קיידי!‬
‫אולי זה היה בגלל העיתונים.‬
‫יותר מדי חומרי בעירה.‬
‫ג'וני!‬
‫ג'וני! קיידי!‬
‫יותר מדי חומר מאיץ בעירה.‬
‫קיידנס! מירן!‬
‫איפה אתן?‬
‫אפילו לא חשבנו על צינור הגז.‬
‫קיידי!‬
‫כולנו עשינו טעויות, והיו לכך השלכות.‬
‫לא.‬
‫מסתבר שבאמת לא ידענו איך לבצע הצתה.‬
‫ג'וני!‬
‫מירן!‬
‫גאט!‬
‫קיבלנו אישור לכך שג'ונתן סינקלר דניס,‬
‫מירן סינקלר שפילד וגאטוויק פטיל‬
‫נספו בשרפה בבית שליד מרתה'ס ויניארד.‬
‫- ילדי משפ' סינקלר המיוחסת נספו בשרפה בביצ'ווד -‬
‫ביתם של האריס סינקלר ושל גברת טיפר טאפט סינקלר המנוחה‬
‫נשרף עד היסוד לפני שמכבי האש הגיעו.‬
‫קיידנס?‬
‫אני בסדר, אימא. תירגעי.‬
‫למה לא התקשרת?‬
‫הלילה ההוא דפק גם אותי, בסדר?‬
‫לכן אני לא יכול לדבר על זה.‬
‫אל תבכי כשאני מנסה לגרום לך להיראות יפה.‬
‫היא כבר יפה.‬
‫זה הטלפון של ג'וני?‬
‫למה את עם הטלפון שלי?‬
‫תעזבי את זה, אימא. בבקשה, תחזירי אותו.‬
‫כן, הוריי לקחו לי את הטלפון. המסכים החמירו את כאבי הראש שלי.‬
‫- נפטר בטרם עת חבל שלא הכרנו ממש -‬
‫שום דבר שאגלה לא ישנה את האופן שבו אני מרגישה כלפיך, גאט.‬
‫- ילדי ונכדי משפ' סינקלר נספו בשרפה טרגית -‬
‫גאט...‬
‫קיידי, ספרי לי סיפור מפחיד.‬
‫נגמרו לי. תבקשי ממירן.‬
‫קורע מצחוק.‬
‫- קללת משפחת סינקלר -‬
‫- שרפה טרגית -‬
‫קיידנס?‬
‫אימא.‬
‫תעזרי לי.‬
‫אימא.‬
‫זה בסדר.‬
‫- לקיידי מגאט -‬
‫אל תפתחי את זה עד יום ההולדת שלך בשבוע הבא, טוב?‬
‫קיידי, ענדתי את החרוזים האלה קרוב לליבי במשך כל הקיץ.‬
‫אני אוהב אותך. מגאט.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני מרגישה שהלב שלי‬
‫מדמם לי דרך החולצה כל הזמן.‬
‫טוב, זה נורמלי.‬
‫עצב תמיד... מחלחל.‬
‫והמיגרנות שלך?‬
‫אני...‬
‫אני חושבת שלקחתי יותר מדי כדורים.‬
‫היה קשה לא לקחת אותם.‬
‫אני חושבת שאולי אזדקק לעזרה‬
‫כדי לא לקחת אותם יותר.‬
‫תודה שאת אומרת לי.‬
‫ואני אתקשר לרופא,‬
‫ולאבא שלך,‬
‫ונשיג לך את כל העזרה שאת צריכה, בוורמונט.‬
‫מה קרה ל"אפשר לרפא את כל התחלואים‬
‫"בעזרת אוויר מהים ופעילות בחוץ"?‬
‫מסתבר שהחוק הזה לא חל על אובדן האהבות הכי גדולות בחייך.‬
‫סמכי עליי.‬
‫בדקתי את ספר החוקים שוב ושוב.‬
‫את לא מדברת על אבא, נכון?‬
‫לא.‬
‫היה מישהו אחר...‬
‫במשך זמן רב.‬
‫ובכל זאת האשמתי את אבא שלך על כך שעזב.‬
‫כי אני לא הייתי עושה זאת.‬
‫זה לא מה שבני סינקלר עושים.‬
‫אני...‬
‫אני מקווה שאת לא שונאת אותי‬
‫על כך שאפשרתי גם לך להאשים אותו.‬
‫אני חושבת שפחדתי שאם תהיה לך האפשרות,‬
‫לא תבחרי בזה.‬
‫תבחרי... בי.‬
‫את צריכה לדעת שיש לך אפשרות בחירה.‬
‫אני יודעת. לא קל להיות בת סינקלר.‬
‫אבל אני מתארת לעצמי שלא להיות בת סינקלר זה הרבה יותר קשה.‬
‫אבל הבחירה היא שלך.‬
‫היי.‬
‫יו.‬
‫איפה היית?‬
‫באליפות טניס.‬
‫האמת שניצחתי.‬
‫כן. ואז חגגתי בספינת המסיבות.‬
‫ואז זה הוביל לאורגיה, שגם בה ניצחתי.‬
‫וכן, שם הייתי.‬
‫היי, אני מתכוונת לזה.‬
‫איפה היית?‬
‫לפני שהגעת הנה עכשיו.‬
‫ישנתי.‬
‫בערך.‬
‫זה בעצם כלום רך, באופן מסוים,‬
‫ואז משיכה קטנה, ואני כאן.‬
‫חשבתי שלעולם לא אראה אותך שוב.‬
‫חשבת שאנחנו אולי פרי הדמיון הדפוק,‬
‫הטראומטי והמוזר שלך?‬
‫למה שתדמייני גרסה מעצבנת שלי שלא נפרדת ממך?‬
‫נכון.‬
‫כי מעולם לא היית מעצבן.‬
‫לא.‬
‫תקשיבי.‬
‫אני מצטער על הקיץ הזה.‬
‫רק רצית את הזיכרונות שלך בחזרה,‬
‫רק כדי להרגיש טוב יותר, ואני נלחמתי בחוזקה.‬
‫לא רציתי שתזכרי כי חשבתי שאם זה יקרה,‬
‫אולי אגיע למקום כלשהו שהוא לא סתם כלום רך.‬
‫אסור לך להאמין בגיהינום.‬
‫כלומר, זה סתם איום דמיוני.‬
‫חייב להיות עונש כלשהו על כך שהיה לי כל מה שהיה לי‬
‫ושלא עשיתי עם זה שום דבר חיובי.‬
‫אני מצטער ששיקרתי. פשוט...‬
‫אני לא רוצה להישרף שוב.‬
‫ג'וני...‬
‫אם גיהינום הוא אמיתי,‬
‫גם אני נדפקתי.‬
‫את תעשי מיליון דברים טובים בחיים שלך, קיידי.‬
‫את מרגישה כל כך רע לגבי הלילה ההוא‬
‫שאת עומדת לבלות את שארית חייך בעשיית דברים מדהימים.‬
‫כל כך מדהימים שיצטרכו לבנות בשבילך קומה חדשה בגן עדן.‬
‫כל גן עדן שמחכה לי‬
‫יקבל גם אותך.‬
‫הוא מידרדר.‬
‫האריס סינקלר האגדי‬
‫נעל נעליים לא תואמות לארוחת הערב.‬
‫אני שונאת שיש דברים שהם מצחיקים ועצובים בו בזמן.‬
‫אני יודעת, אבל אל תזרי מלח על הפצעים.‬
‫זה מעליב. זה חצוף.‬
‫מאה עשרים ושמונה. - איך?‬
‫מאה עשרים ושמונה? - ניצחתי.‬
‫טוב, לא היית צריכה להדגיש את "האחרון" כל כך הרבה פעמים.‬
‫אבל הפסדת.‬
‫רוצה לשחק?‬
‫אולי אחר כך.‬
‫היי.‬
‫אתם בסדר?‬
‫שקט כאן מדי עכשיו.‬
‫כן.‬
‫נמאס לי משבץ נא.‬
‫אני רוצה לשחות. - כנ"ל.‬
‫נעשה תחרות. - זה לא הוגן.‬
‫אני מנצח. - ביי, קיידי.‬
‫לא התחלנו לרוץ באותו זמן.‬
‫הלוואי שהייתי יותר נחמדה אליהם.‬
‫ל"קטנטנים".‬
‫הם תמיד רצו שאלמד אותם איך לקלוע צמות,‬
‫להכין צמידי חברות.‬
‫בחיי, לא דיברתי איתם אלא אם הייתי חייבת.‬
‫מירן.‬
‫תני לי להיות זאת שמתחרטת.‬
‫את צריכה להיות קלה כמו אוויר.‬
‫את צריכה להיות קרן שמש.‬
‫מסתבר שאני גרועה בלהיות רוח רפאים.‬
‫רציתי להיות מעולה בזה.‬
‫רציתי להיות מעולה בכול. באומנות שלי, בסקס, בציונים,‬
‫ובלהיות הבת של בס סינקלר.‬
‫אולי שם הכול השתבש, בינינו.‬
‫אולי אם היינו מאפשרות זו לזו להיות מתוסבכות לפעמים,‬
‫היינו באמת רואות זו את זו.‬
‫קיידי.‬
‫אני לא חושבת שמישהו ראה אותי באמת אי פעם.‬
‫ועכשיו, אף אחד לא יראה אותי לעולם, ו...‬
‫לא. תסתכלי עליי.‬
‫"השקרנים" ראו אותך, מירן.‬
‫ואני אראה אותך‬
‫עד סוף ימיי.‬
‫אני כל כך עייפה, קיידי.‬
‫אני כל כך עייפה.‬
‫קיידי?‬
‫הוא יגיע.‬
‫תודה על המתנה, אבל אני לא רוצה אותן.‬
‫אתה צריך לתת אותן למישהי שבאמת רוצה אותן.‬
‫שטויות.‬
‫מי עוד?‬
‫את הנכדה הבכורה של משפחת סינקלר.‬
‫אני לא רוצה להיות.‬
‫יורשת העצר.‬
‫אם כך, בסדר.‬
‫מי תהיי?‬
‫אולי את יכולה להיות‬
‫ילדת שמנת שהייתה דלוקה על מישהו,‬
‫כעסה על המשפחה שלה, ביצעה הצתה,‬
‫התעללה בחיות וגרמה מוות בשוגג.‬
‫את אוהבת סיפורים.‬
‫ירשת את זה מטיפ, כמובן,‬
‫עם חיבה לסופים כמו באגדות.‬
‫אבל גם אני מכיר גיבורים ונבלים,‬
‫תפניות בעלילה וקלישאות.‬
‫אבל חשוב מכול, אני יודע איך למכור סיפור.‬
‫ללא ספק לדודות שלך,‬
‫ולאימא שלך,‬
‫או ל"קטנטנים" המסכנים שאיבדו את ג'וני ואת מירן.‬
‫כן, זה היה ניצוץ סורר.‬
‫זה היה עובד בור‬
‫שאחסן את הבנזין שלא כהלכה.‬
‫זה היה שינוי דרסטי במצב.‬
‫וכמעט נהרגת,‬
‫בזמן שסיכנת את עצמך בניסיון להציל את האחרים,‬
‫כמו שכל סינקלר טוב היה עושה.‬
‫אני הייתי מספר את הסיפור הזה.‬
‫כשהעיתונאית תגיע בשבת, תזכרי את זה.‬
‫עיתונאית?‬
‫בביצ'ווד?‬
‫עוד שער למגזין "טיים".‬
‫הייתי שמח לשים סוף לקשקושים על קללה משפחתית‬
‫בכתבת הפרופיל האחרונה המשמעותית שלי.‬
‫החלטתי לפרוש מהחיים הציבוריים בשיא.‬
‫ולכן,‬
‫זה הזמן...‬
‫להעביר את השרביט לפנים החדשות והראויות של המשפחה.‬
‫את תענדי אותן.‬
‫מוקדם.‬
‫אז היום לפני שנה.‬
‫אני יודעת.‬
‫שנה.‬
‫גלריית "סאונד'ס אדג'" הסכימה להציג את היצירות של מירן.‬
‫- סאונד'ס אדג' -‬
‫בחיי, זה היה משמח אותה.‬
‫הם היו להוטים מאוד.‬
‫- מירן סינקלר שפילד -‬
‫אני פשוט...‬
‫אני מקווה שכאשר אנשים יביטו בהן,‬
‫הם יראו אותה.‬
‫אני רוצה לוודא‬
‫שיראו בה יותר מסתם טרגדיה.‬
‫זה דבר ממש יפה שעשית למענה.‬
‫טוב,‬
‫מאוחר מדי לעשות דברים למענה. אז...‬
‫חשבתי שאני צריכה בדיוק מה שהיה לאימא.‬
‫רציתי את הבעל מהמשפחה הטובה,‬
‫בית יפה, שלוש בנות,‬
‫והייתי חולמת בהקיץ‬
‫על השמות שהייתי נותנת להן, על אופן הלבוש שלהן,‬
‫ועל כך שהייתי מגדלת אותן להיות כל כך מושלמות.‬
‫ואז אני חושבת על זה‬
‫שהייתי עסוקה כל כך בלהתאים אותן ש...‬
‫שכחתי פשוט לאהוב אותן.‬
‫מירן ידעה שאהבת אותה.‬
‫באמת.‬
‫לפעמים אני חושבת שלאבד אותם היה העונש שלנו.‬
‫כאילו גחל אחד קטן נשלח מאלוהים,‬
‫או מהיקום, או מהאי ביצ'ווד.‬
‫עונש על מה?‬
‫על מה שעשינו.‬
‫בקיץ 16.‬
‫בקיץ...‬
‫בקיץ שבו הייתי בת 16.‬
‫אבל אני חושבת שאם זה היה העונש שלנו,‬
‫לא היו חסים על פני, נכון?‬
‫כן.‬
‫בחייכם. - תודה.‬
‫בואי.‬
‫אתה אמיתי?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫אני קיידנס.‬
‫אני גאט.‬
‫נגעתי. אתה התופס.‬
‫אני אתפוס אותך, קיידנס.‬
‫- קאדלדאון האי ביצ'ווד -‬
‫- וינדמיר האי ביצ'ווד -‬
‫ידעתי שתרדוף אחריי. - תמיד.‬
‫אתה אמיתי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני באמת לא יודע.‬
‫מקסים.‬
‫אצולה אמריקנית. באמת.‬
‫נחמד מצד ברודי להצטרף אלינו היום, בס.‬
‫האובדן באמת הראה לנו כמה חזקים הנישואים שלנו.‬
‫אכפת לכן לעמוד לפי סדר הלידה?‬
‫זה התנאי לכך שאבא הציל אותו מבחינה כלכלית.‬
‫חזית מאוחדת ויציבה בעקבות כל זה.‬
‫אז את לכודה.‬
‫בחיי. יש דברים שלא משתנים.‬
‫אבל יש דברים שכן.‬
‫אד.‬
‫הנה הוא.‬
‫כן, הצלחת להגיע. - כן.‬
‫אד, בוא.‬
‫כדאי שנכניס גם אותך לתמונה. - לא. זה בסדר, האריס.‬
‫אעדיף להימנע מתשומת הלב.‬
‫אנחנו מצפים לקיידנס? - היא תגיע.‬
‫תודה.‬
‫שנלך לקרוא לה?‬
‫לא, זו בחירה שלה.‬
‫רציתי להאמין שעזרנו לך‬
‫בכך ששמרנו את הסוד.‬
‫אני יודע עכשיו שזה היה אנוכי.‬
‫רק רציתי עוד קיץ אחד.‬
‫לא רציתי להחמיר את מצבך,‬
‫אבל לא הצלחתי להפסיק לרצות אותך.‬
‫אפילו כשהרגשתי שכל דבר אחר בי מתפוגג,‬
‫עדיין אהבתי אותך כמו תמיד.‬
‫טוב, יש משהו שאתה לא יודע...‬
‫שעלול לגרום לך לאהוב אותי פחות.‬
‫ממש לפני חצות‬
‫הסתכלתי החוצה וראיתי אותך ליד הסירה.‬
‫הייתי צריך לחכות, אבל... - לקח לי יותר מדי זמן.‬
‫הייתי למטה.‬
‫יכולתי לצאת בזמן שהשעון עדיין צלצל,‬
‫אבל...‬
‫הסתכלתי על התמונה המשפחתית.‬
‫הפנינים השחורות,‬
‫אלה שהאימהות היו כל כך אובססיביות לגביהן במשך כל חיינו.‬
‫הן היו אובססיביות לגביהן.‬
‫מי תזכה לענוד אותן בחג המולד, בחג ההודיה.‬
‫מי הייתה הטובה ביותר, מי הייתה האהובה ביותר.‬
‫ואני רציתי אותן.‬
‫אני אפילו לא יכולה להסביר למה.‬
‫בגלל זה היית בפנים, גאט.‬
‫לכן נהרגת.‬
‫לא!‬
‫הכול היה באשמתי.‬
‫זו אשמתנו.‬
‫לא. - לא,‬
‫אני זה שהיה חסר סבלנות ושלא פעל לפי התוכנית.‬
‫הייתי מעורב בדיוק כמוך, קיידי.‬
‫האמת היא‬
‫ששרפתי את המקום ההוא עד היסוד כבר מיליון פעמים בראש שלי.‬
‫אני לא מאשים אותך.‬
‫האריס רוצה שאמשיך עם השקר הסינקלרי הגדול‬
‫כאילו אני גיבורה.‬
‫אני לא רוצה להיות שקרנית מסוג כזה.‬
‫אבל מה לגבי...‬
‫האימהות וה"קטנטנים"...‬
‫אימא שלך...‬
‫אד?‬
‫כלומר, כולם חושבים שזו הייתה תאונה.‬
‫איך הם ימשיכו הלאה אם ידעו שהתכוונו לזה?‬
‫אולי זה בסדר לתת להם להעמיד פנים, אם כך.‬
‫תקשיבי, את יודעת את האמת עכשיו,‬
‫אז את יכולה לקבוע את שארית חייך.‬
‫זהו זה. זה מה שחשוב.‬
‫חוץ מזה,‬
‫יש אגדות שהן לא גרועות כל כך.‬
‫סיפרתי לעצמי אחת במשך כל הקיץ.‬
‫אתה מתכוון לזאת...‬
‫שבה אתה ואני הופכים למלך ולמלכה של האי ביצ'ווד?‬
‫לא.‬
‫זו שבה את ואני אורזים‬
‫ועוזבים את הארץ האגדית שבה יש תמיד קיץ.‬
‫בעולם האמיתי שבחוץ‬
‫נהיה קר.‬
‫הרדיאטור שבדירת הקולג' המחורבנת שלנו‬
‫עושה כל כך הרבה רעש כל הלילה.‬
‫את כותבת למגזין הספרות.‬
‫אני עושה קעקוע שאת מעמידה פנים שאת שונאת.‬
‫אימא שלי באה לבקר אותנו ומלמדת אותנו להכין פוהה.‬
‫אנחנו רבים על מי שכח להיפטר מהמוך במייבש הכביסה.‬
‫באחד הסמסטרים אנחנו מנהלים קשר בשלט רחוק‬
‫ואנחנו כותבים זה לזה מכתבים,‬
‫אמיתיים ששולחים בדואר.‬
‫וכשאנחנו חוזרים לדירה המחורבנת שלנו,‬
‫אני מתחיל לחסוך כדי לקנות לך טבעת, למרות שאת אומרת לי...‬
‫אני לא צריכה אחת. - שאת לא צריכה אחת.‬
‫באושר ובעושר.‬
‫בעולם טוב יותר.‬
‫גאט.‬
‫בואו. פעם אחת אחרונה.‬
‫כדור תותח!‬
‫הנה היא.‬
‫קיידנס הראשונה.‬
‫- גאט -‬
‫אד.‬
‫היי.‬
‫אני כל כך שמחה שאתה כאן.‬
‫גם אני שמח שאת כאן.‬
‫קיידנס.‬
‫אשמח להכיר לך את האישה הצעירה הזאת.‬
‫היא תשאל אותך כמה שאלות.‬
‫אילו מין שאלות?‬
‫זו כתבה על סבא שלך כפטריארך,‬
‫אבל היא באמת על הכוח והאופי של המשפחה שלך.‬
‫לא נראה לי שאוכל לעזור לך עם זה.‬
‫קיידנס.‬
‫אני כבר ממש לא בקטע של אגדות.‬
‫שמי קיידנס איסטמן.‬
‫פעם הייתי עשויה מסוכר, ממאמץ,‬
‫מפזיזות מוחלטת, משאיפות ומקפה חזק.‬
‫אבל הייתי גם עשויה מחולשה ומסיוע לפשע.‬
‫אני יודעת כעת איך זה לאבד אהבה גדולה,‬
‫ואני יודעת מה דרוש כדי לקום מתוך האפר,‬
‫גם בצילו של מה שהיתמר מעליי פעם.‬
‫הייתי פעם בת למשפחת סינקלר,‬
‫וכנראה תמיד אהיה "שקרנית",‬
‫כי עליכם לדעת ש"שקרנים" נשארים כאלה לנצח.‬
‫קארי? - אני באה.‬
‫אני רק אוודא שהכול נעול.‬
‫ניפגש במזח, טוב? - בסדר.‬
‫קדימה, ויל.‬
‫תפסת את זה?‬
‫חשבתי שעזבת.‬
‫אני לא חושב שאני יכול.‬
‫תרגום כתוביות: יפעת גריצמן‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬