Valami szörnyűség történt velem tavaly.
AZ ÖRDÖGNEK, AKIT ISMERSZ
Egész évben nem jöttetek be a kórházba.
Miért tiltottad meg,
hogy a kurva életemről beszéljenek?
Te okozod magadnak, Cady.
A saját elborult agyad az ellenség, ami ellen harcolsz.
AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL
Elmész.
Ne nyisd ki a szülinapod előtt!
Tudod,
gondoltam, visszaállítod a „Beechwoodon nincs pasi” szabályt.
Cadence rendben lesz.
Sosem szeretted őket, mi? Gatet és Edet.
Rasszistának tartasz, mi?
Vigyázzon!
Megsérülhet.
Nem, én hiszek magunkban.
Abban, akik évszázadok óta vagyunk.
Túl messzire ment.
Átírta a végrendeletét.
Úgy érzem, a vagyonát kedvenc lányára vagy unokájára akarja hagyni.
Mi lenne, ha akkora zűrt csinálnánk, hogy csak egy Sinclair tudná rendbe hozni?
Mi lenne, ha minden anyagi dolog, ami szétszakította a családunkat, eltűnne?
Lerombolhatnánk.
Móresre tanítjuk Harrist és anyáinkat.
Most már emlékszem.
Porig égettük ezt a helyet.
Ha ott akarsz élni, ahol nem félnek az egerektől...
BEECHWOODOT RÁHAGYOM...
...nem palotában kell élned.
Vagy talán elég,
ha porig égeted a kibaszott palotát.
El tudjátok képzelni?
Elképzelem anyáink arcát.
Komolyan beszélek.
Clairmont csak egy rakás trófea.
Amiket tisztességtelen előnyökkel szereztek.
Igen, ez a patriarchátus fellegvára.
Harrisszel az élén.
Ha mindez eltűnne, újrakezdhetnénk.
Talán abbahagynák.
Újra egy család lennénk.
Olyan lenne, mint egy megtisztulás.
Ennél már úgysem lehet rosszabb.
Gat?
Itt szoktál józan érveket felhozni.
De ez Sinclair ház, nem szólok bele.
Mi? Tudjátok, hogy nem látnak itt szívesen.
Pont ezért kell tennünk valamit!
Széttépik egymást, és egyúttal minket is.
Okulniuk kell belőle.
Megbüntetnek minket, és bentlakásos iskolába küldenek.
Nem. Sajnáljuk,
hogy kifolyt a mosogatógép, és lenyúltuk a finom whiskyt.
Aztán pillecukrot sütögettünk, és filmeztünk Cuddledownban.
Megnéztük a Meglógtam a Ferrarivalt és a Hatodik érzéket, Johnny kedvéért.
Túl későn vettük észre a füstöt.
Nem hinnének nekünk, de nem számít.
- Mert? - Az emberek fecsegnének, nem?
- De. - Olyanokat kérdeznének, hogy:
„Hogy rontották el ennyire a Sinclair lányok a gyerekeiket,
- hogy felgyújtották a házukat?” - Oké.
Zseniális, de nem értünk a gyújtogatáshoz.
Oszd meg és uralkodj!
Rengeteg benzin van a csónakházban.
Alaposnak kell lennünk. Én intézem a földszinti részt.
Enyém a keleti szárny.
Kurva jó, Mirren!
Akarod látni, hogy ég anyád szobája, te piromániás!
Oké, enyém a padlás.
Felülről lefelé haladunk.
Lelocsoljuk benzinnel. Meggyújtjuk és elhúzunk a francba.
És én?
A hajó Windemere-nél áll, igaz?
Hozd ide, és te mentesz ki minket.
- Én nem vezethetem. Tudod, jól. - Oké...
- Gat! - Mi van?
Mondhatod majd, hogy nem láttad, hogy keletkezett a tűz,
de kimenekítettél minket. És nem is fogsz hazudni.
Ha eltűnnek a dolgok, megszűnik a hatalmuk.
És Harris hősként fogad majd a jövő nyáron.
Meg Edet is. Helyrehozhatjuk ezt.
Én...
Baszki! Segítek!
Nagy a ház. El kell terjednie a tűznek,
mielőtt a tűzoltók ideérnek.
Segítek felgyújtani, és utána hozom a hajót.
A főlépcsőre ne menjen benzin. Ott jutunk ki.
És amikor a állóóra éjfélt üt,
meggyújtjuk a gyufát, és észvesztve kirohanunk a házból.
- Bármi áron. - Bármi is történjék, mi kirohanunk.
Örökké Hazudósok!
A HAZUDÓSOK
Most már értem.
Hihetetlen, hogy megtettük.
Anyáink nem veszekednek. Gat pedig visszajöhetett.
Bevált.
- Hát... - Mir, emlékszik a tűzre, és ennyi.
Igen.
Várj!
Valami nem stimmel.
Ez nem magyarázza meg, hogy kerültem a vízbe.
Gyere! Menjünk Gatért!
Jó. Visszajövünk.
Gyere, Cady!
A többire is emlékezni fog.
Hamarosan.
Kezd összeállni neki a kép.
Azt hiszem, értem.
Beugrottunk a vízbe a hajóról, hogy ünnepeljünk.
Bevertem a fejem, és eltűntem.
Megijedtetek, részegek voltunk. Bűnt követtünk el, leléptetek.
- Nem. - Megértem.
Tényleg.
Fontos volt, hogy visszakerülj ide, Gat.
- És itt vagy. Szóval megérte. - Cady!
Nem tudjuk, hogy kerültél a vízbe.
- Jó. - Elmondtuk az igazat.
- Tudtok valamit, amit én nem. - Igen.
De nem mondhatjuk el.
Ahányszor valaki megpróbálja, te...
Igen, aztán elfelejted.
Cady, segíteni akarunk. Igen. Csak ez...
Valahányszor közel kerülök az igazsághoz,
a fájdalom sárkánya bemászik az agyamba, és elsötétül minden.
De ha megint a kis Hazudósok vagyunk, a sárkány eltűnik.
Van egy ötletem.
Rendben, mehet?
Egy ismerős, de nem agresszív, hanem békés tevékenység.
Jól válogasd meg szavaidat!
Jobb szeretek csúnya szavasat játszani, mint emlékidézőset.
Ne ébreszd fel a sárkányt!
Ki az első?
EGS
Egs!
Molotov-koktélok a Sinclair nővérek üres üvegeiből.
Költői, mondhatni.
Találkozunk egy jobb világban!
Emlékszem magunkra a konyhában, igaz?
Találkozunk egy jobb világban!
Oké. Ezeket viszem.
- Szia! - Szia!
Jól van.
Ne azt!
Ez tele van benzinnel.
Könnyebb felvinni, mint a nagy piros kannákat.
Zseniális.
Éjfélkor, ugye?
Randi lesz, tesó.
Milyen ironikus! A Boston Sentinel.
A sinclairi médiabirodalom kezdete.
Ebből fizették ki ezt a házat, és most ez fogja leégetni.
IRÓNIA
És ezt most jól betűztem, helyrehoztam a dolgot. Ja.
Az volt a terv, hogy a padláson kezded, igaz?
Igen.
Nem számítottam a sok emlékre.
Alig vártam, hogy felgyújtsam anyám hálószobáját.
Ő volt a legrosszabb közülük.
A pénzt hajszolta, nem kímélte a nővéreit.
BOSSZÚ
Csak ezért egyeztem bele az egészbe.
Biztos jó érzés volt.
Sima vendégszoba volt.
A nagyi nem emelt szentélyt a tinimagazinjainak
meg a beszáradt körömlakkjainak.
Talán sosem volt rendetlen.
Talán tényleg maga volt a toxikus pozitivitás, a tökély.
Cady, én nem...
Ez most tényleg segít neked?
- Igen. - Oké.
Azt hiszem.
Emlékszem dolgokra.
A szagra.
Úgy éreztem, betéptem tőle.
A benzingőz.
Az adrenalin.
Forradalmárnak éreztem magam.
Próbáltam beszélni anyámmal és Harrisszel.
Nem hallgattak rám.
Ezért megérdemelték.
Mert nem fogadták el Gatet, vagy Edet, csak a Sinclaireket.
Beleszerettem valakibe, akit Harris Sinclair nem tartott rá méltónak.
Ki kellett irtanom ezt a gyűlöletet.
A lelkem mélyén hittem, ha elpusztítjuk,
újra felépíthetjük.
És újrakezdhetünk mindent.
HIGGY
TIZENKETTŐ
Éjfél.
A füst nagyon csíp, nem?
És nem is tudtam...
milyen hangos tud lenni a tűz.
ZAJ
Ne!
A kutyák.
Ne! Jövök már!
Anya beadta a nyugtatót nekik, hogy csendben maradjanak.
Jaj, ne!
Ne!
A kutyákat ne!
Ne!
Franklin, Eleanor! Ide!
Hol volt, hol nem volt egy hercegnő, aki azt hitte, elűzheti a gonoszságot.
Ostobaságtól és italtól megrészegülve
rárontott a sárkányra, és elszabadult a pokol.
Önteltségében elfelejtette az egyik legfontosabb dolgot.
A forradalom véres, és gyakran ártatlanok esnek áldozatul.
Franklin! Eleanor! Ide!
Jól van!
Gyere ide!
Hozd ide!
Nagyapa!
Cadence, az első.
Gyere, ülj le!
Idén nem volt homokvárépítő verseny, ugye?
Valakinek szólnia kellett volna.
Csak azt akartam...
Sajnálom.
Akkor összeszedted magad.
Az emlékeid.
Nos...
Hiányoznak.
A legfurcsább pillanatokban.
Kellemetlen pillanatokban.
És ne sajnáld!
Hősies voltál.
Példát mutattál.
Csak a hibás vezetékek miatt volt...
meg a gázcső miatt.
Hé!
Mit szólnál hozzá, ha én és a Hazudósok
átmennénk hozzád Új Clairmontba?
Mindannyian.
Gat is.
Fontos, hogy tudja, szívesen látjuk.
Nos...
Közeleg a 18. szülinapod.
Igen. Három nap múlva lesz.
Hogy szalad az idő.
Nyáron nehéz nyomon követni, nem igaz?
De.
Ezt megtartottam.
Jaj, ne!
Ez az ajándékod.
Akkor nyisd ki,
ha készen állsz.
Köszönöm.
Itt van!
Maradj velem!
Hé, Cady! Mit keresel itt?
Láttuk, hogy Harisszel beszélgetsz, és idejöttünk.
Szerintem tud valamit.
Vagy mindent.
Nekem adta ezt.
A családi szeretet fojtóhurka.
Hogy élte túl a tűzvészt?
Cady!
Figyelmeztettünk. Ezek nem szép emlékek.
Nem.
- Hiányzik az amnéziád, mi? - Ne!
Nem! Tudnom kell!
Hol voltatok, amikor rám találtak?
És miért nem hívtatok?
Miért nem telefonált egyikőtök sem?
Hé!
Cady!
Minden rendben.
- Hé, lélegezz! - Pánikrohama van.
Csak lélegezz!
Ne!
Elég erős vagyok, hogy megismerjem a saját történetemet.
Könyörgök!
Oké.
Igen.
Éjfélkor kellett volna találkozni.
Ott voltam 23:56-kor. Készen álltam.
Én is készen álltam.
Épp fel akartam gyújtani anya régi szobáját,
amikor találtam valamit.
Anyám próbálkozott.
KÉZIKÖNYV A RESTAURÁLÁSRÓL
Nem tudom, miért nem kért egyszerűen bocsánatot.
Hirtelen bűntudatom támadt.
De volt egy tervünk.
Meggyújtani és kirohanni.
Bevallom, kissé elkalandoztam.
Alig hallottam meg az órát.
De végül időben meghallottam.
Nem is gyújtottam fel a padlást. Csak...
Ki akartam rohanni onnan.
De olyan gyorsan felszállt a füst a toronyba.
Éjfelet ütött az óra. És belobbant a tűz.
Ki kellett volna jönnötök. Meggyújtani és kijönni.
Bassza meg!
Az épület lángokban állt.
Talán eltévedtem.
Nem tudom.
Johnny!
Nem várhattam.
Cady!
Utánad kellett mennem!
Mindenhol kerestelek.
Azt hiszem, túl sokáig kerestelek.
Cady!
Talán az újságok miatt.
Túl sok volt a gyújtós.
Johnny!
Johnny! Cady!
Túl sok volt a benzin.
Cadence! Mirren!
Hol vagy?
Nem is gondoltunk a gázcsőre.
Cady!
Mindenki hibázik. És ennek következményei vannak.
Ne!
Tényleg nem értettünk a gyújtogatáshoz.
Johnny!
Mirren!
Gat!
Megerősítjük, hogy Jonathan Sinclair Dennis,
Mirren Sinclair Sheffield és Gatwick Patil
elhaláloztak a Martha's Vineyard-i tűzben.
A jómódú Sinclair leszármazottak elhaláloztak...
Harris Sinclair és a néhai Mrs. Tipper Taft Sinclair otthona
porig égett, mielőtt a tűzoltók megérkeztek.
Cadence?
Jól vagyok, anya. Nyugi!
Miért nem telefonáltál?
Az az este engem is tönkretett.
Ezért nem beszélhetek róla.
Ne nyavalyogj, amikor fésüllek!
Már így is csinos.
Ez Johnny telefonja?
Miért van nálad?
Tedd le! Add vissza!
A szüleim elvették a telefonomat. A képernyő rosszat tesz.
TÚL KORÁN ELMENTÉL BÁRCSAK JOBBAN ISMERTELEK VOLNA
Semmi sem változtathatja meg az érzéseimet irántad, Gat.
SINCLAIR LESZÁRMAZOTTAK TRAGIKUS HALÁLA
Gat...
Cady, mondj egy kísértettörténetet!
Kifogytam belőlük. Kérd meg Mirrent!
Nagyon vicces.
A SINCLAIR ÁTOK
SZÖRNYŰ TŰZ TRAGÉDIA
Cadence!
Anya!
Anyuci!
Segíts!
Anyuci!
Semmi baj.
CADYNEK GATTŐL
Ne nyisd ki a szülinapod előtt!
Cady, egész nyáron a szívem felett őriztem ezeket a gyöngyöket.
Szeretlek. Gat.
Hogy bírod?
Úgy érzem,
egyfolytában vérzik a szívem, átüt a vér a pólómon is.
Ez normális.
A szomorúság mindenen áthatol.
És hogy van a migréned?
Én...
Azt hiszem, túl sok gyógyszert szedtem.
Nehéz volt ellenállni.
Segítségre van szükségem ahhoz,
hogy abbahagyjam.
Köszönöm, hogy elmondtad.
Hívom az orvost,
és édesapádat,
és minden segítséget megadunk neked Vermontban.
Mi van azzal, hogy: „Minden baj gyógyítható
sóval, levegővel és szabadtéri edzéssel”?
Kiderült, hogy a szabály nem alkalmazható a nagy szerelmeink elvesztésekor.
Bízz bennem!
Újra és újra átnéztem a szabálykönyvet.
Ugye nem apáról beszélsz?
Nem.
Volt valaki más...
hosszú ideig.
És még mindig az apádat hibáztatom, mert elhagyott.
Mert én nem tettem volna meg.
A Sinclairek nem tesznek ilyet.
Én...
csak remélem, nem utálsz azért,
amiért hagytam, hogy te is őt hibáztasd.
Attól féltem, ha lenne választásod,
nem ezt választanád.
Mármint engem.
Tudnod kell, hogy van választásod.
Tudom. Sinclairnek lenni nem könnyű.
De gondolom, sokkal nehezebb nem Sinclairnek lenni.
A döntés a tiéd.
Szia!
Merre jártál?
Egy teniszbajnokságon.
Megnyertem.
Igen. Aztán ünnepeltem a partihajón.
Ami egy orgiához vezetett, amit szintén megnyertem.
Hát itt voltam.
Komolyan kérdezem.
Hol voltál?
Mielőtt itt megjelentél.
Aludtam.
Úgy valahogy.
Olyan, mint egy lágy semmi,
aztán egy kis húzás, és már itt is vagyok.
Azt hittem, sosem látlak.
Azt hitted, a traumatizált képzeleted
fura szüleményei vagyunk?
Miért képzelnéd el a faszfej verziómat, aki nem köszön el?
Ja.
Mert sosem voltál faszfej.
Nem.
Nézd!
Sajnálom ezt a nyarat.
Vissza akartad kapni az emlékeidet,
én meg küzdöttem keményen.
Nem akartam, hogy emlékezz,
mert azt hittem, elmegyek valahova, ami már nem a lágy semmi.
Nem hihetsz a pokolban.
Az csak egy kitalált fenyegetés.
Kell lennie büntetésnek, amiért mindenem megvolt,
és semmi jót nem kezdtem vele.
Bocs, hogy hazudtam.
Nem akarom újra megégetni magam.
Johnny...
ha létezik a pokol,
akkor nekem is annyi.
Millió jó dolgot teszel majd, Cady.
Szarul érzed magad a történtek miatt,
ezért életed hátralévő részében csodás dolgokat fogsz tenni.
Olyan csodásakat, hogy új szint kell majd a mennyben.
Bármilyen mennyország vár rám,
ott megtalállak téged is.
Romlik a memóriája.
A legendás Harris Sinclair
két össze nem illő cipőt viselt a vacsoránál.
Utálom, ha a dolgok egyszerre viccesek és szomorúak.
Tudom, de nem kell az orrom alá dörgölni.
Ez sértő. Bunkóság.
- Százhuszonnyolc. - Mi?
- Százhuszonnyolc? - Nyertem.
Nem kellett volna kihangsúlyoznod.
De vesztettél.
Akarsz játszani?
Talán később.
Hé!
Minden oké?
Túl nagy a csend.
Igen.
Elegem van a Scrabble-ből.
- Megyek úszni. - Én is.
- Lehagylak! - Nem ér!
- Én nyerek. - Szia!
Nem ér!
Bár rendesebb lettem volna velük!
A Kicsikkel.
Azt akarták, tanítsam meg befonni a hajukat,
meg barátságkarkötőt csinálni.
Hozzájuk se szóltam, csak ha muszáj volt.
Mirren!
Itt nekem van sajnálkozni valóm.
Könnyűnek kellene lenned, mint a levegő.
Egy kibaszott napsugárnak kéne lenned.
Kiderült, hogy szellemnek is béna vagyok.
Pedig jó akartam lenni.
Mindenben kiváló akartam lenni, a művészetben, a szexben,
és Bess Sinclair lányaként is.
Talán itt romlott el minden köztünk.
Talán ha hagytuk volna, hogy zűrösek legyenek a dolgok,
talán észrevettük volna egymást.
Cady!
Szerintem soha senki nem látott engem igazán.
És most már senki sem fog, és...
Nem. Nézz rám!
A Hazudósok láttak, Mirren.
És én is látni foglak
életem végéig.
Olyan fáradt vagyok, Cady.
Nagyon fáradt vagyok.
Cady!
El fog jönni.
Köszönöm az ajándékot, de nem kérem.
Olyannak kéne adnod, akinek kell.
Badarság!
Ki másnak?
Te vagy az első Sinclair unoka.
De nem akarok az lenni.
Az örökös.
Jól van.
Hanem ki akarsz lenni?
Lehetnél egy öntelt gyerek,
aki belezúgott valakibe,
megharagudott a családjára, gyújtogatott, állatkínzást
és nem szándékos emberölést követett el.
Szereted a történeteket.
Tiptől örökölted,
de a happy endet kedveled inkább.
Mesélhetnénk hősökről és gonoszokról,
cselszövésekről és fordulatokról.
De ami a legfontosabb, el tudok adni egy sztorit.
Főleg a nagynénéidnek
és az anyukádnak,
vagy a szegény Kicsiknek, akik elvesztették Johnnyt és Mirrent.
Igen, egy eltévedt szikra volt.
Egy gondatlan munkás,
aki helytelenül tárolta az üzemanyagot.
Hirtelen feltámadt a szél.
És te majdnem meghaltál,
miközben az életedet kockáztattad, hogy mentsd a többieket,
ahogy minden jó Sinclair tenné.
Nos, én ezt a történetet mesélném el.
Ha szombaton jön a riporter, ezt ne felejtsd el!
Riporter?
Beechwoodra?
A Time magazin címlapjára kerülök.
Szeretném elejét venni a családi átokról szóló pletykáknak
az utolsó megjelenésem alkalmával.
Úgy döntöttem, fénykoromban vonulok vissza a közéletből.
Szóval,
itt az idő...
hogy átadjam a stafétabotot a család arra méltó, új arcának.
Vedd fel ezt!
Még korán van.
Ma egy éve történt.
Tudom.
Egy éve.
A Sound's Edge Galéria kiállítja Mirren műveit.
SOUND'S EDGE GALÉRIA
Mennyire örült volna neki!
Nagyon lelkesek.
Csak...
azt remélem, hogy az emberek
őt fogják látni.
Fontos nekem,
hogy ne csak a tragikus sorsot lássák.
Nagyon szép tőled, hogy ezt megtetted érte.
Hát
túl késő tenni érte bármit is. Szóval...
Olyan akartam lenni, mint anya.
Egy jó családból való férjre vágytam,
gyönyörű otthonra, három lányra,
és arról álmodoztam,
hogy fogom hívni őket, milyen ruhát adok rájuk,
és hogy nevelem őket a tökéletességre.
Annyira lefoglalt,
hogy a saját képemre formáljam őket,
hogy elfelejtettem szeretni őket.
Mirren tudta, hogy szereted.
Tudta.
Néha azt hiszem, hogy az elvesztésük volt a büntetésünk.
Isten vagy az univerzum
egy parányi szikrát küldött Beechwoodra.
Miért büntetnének minket?
Azért, amit tettünk.
A tizenhatos nyáron.
Azon a nyáron...
Amikor én voltam 16 éves.
De ha ez lett volna a büntetésünk,
Pennyt sem kímélték volna. Ugye?
Igen.
- Gyertek! - Köszönjük.
Gyere!
Valódi vagy?
Azt hiszem.
Cadence vagyok.
Én meg Gat.
Te vagy a fogó!
Elkaplak, Cadence.
CUDDLEDOWN BEECHWOOD-SZIGET
WINDEMERE BEECHWOOD-SZIGET
- Tudtam, hogy utánam jössz. - Mindig.
Valódi vagy?
Nem tudom.
Tényleg nem tudom.
Csodás.
Igazi amerikai királyi család.
Kedves Brodytól, hogy ma eljött, Bess.
A veszteség megmutatta, milyen erős a házasságunk.
Beállnának születési sorrendben?
Ez volt a feltétele annak, hogy apa kifizeti az adósságait.
Hogy egységesnek és rendíthetetlennek mutatkozzunk.
Csapdába estél.
Istenem! Van, ami sosem változik.
De van, ami igen.
Ed!
Hát itt van.
- Ideértél. - Igen.
Ed, jöjjön ide!
- Önnek is rajta kéne lenni a fotón. - Nem, jó így, Harris.
Kerülöm a feltűnést.
- Cadence-re várunk? - Jönni fog.
Köszönöm.
Szóljunk neki?
Nem, majd eldönti.
Azt hittem, hogy segítünk,
ha megőrizzük a titkot.
Már tudom, hogy önzőség volt.
Csak még egy nyarat akartam.
Nem akartam, hogy betegebb légy,
de rettentően vágytam rád.
Amikor minden más úgy tűnt, elhalványul,
akkor is nagyon szerettelek.
Van valami, amit nem tudsz...
amitől kevésbé fogsz szeretni.
Éjfél előtt kinéztem,
és megláttalak a csónaknál.
- Várnom kellett volna... - Sokáig tartott.
Lent voltam.
Lett volna még időm kirohanni az óraütéskor,
de...
A családi fotót néztem.
A feketegyöngy-sort,
amiért annyira odáig voltak az anyák.
Ez volt a rögeszméjük.
Ki viselhette karácsonykor és húsvétkor.
Melyikük volt a legjobb, melyiküket szerették jobban.
És meg akartam kapni.
Azt sem tudom megmagyarázni, miért.
Ezért mentél be, Gat.
Ezért haltál meg.
Ne!
Az egész az én hibám volt.
A mi hibánk.
Nem.
Én voltam türelmetlen, nem követtem a tervet.
Én is pont annyira hibás vagyok.
Az az igazság,
hogy már milliószor porig égettem azt a helyet a fejemben.
Nem hibáztatlak.
Harris azt akarja, hogy azt a látszatot keltsem,
mintha hős lennék.
Nem akarok hazudni ilyen módon.
De mi lesz...
az anyáinkkal és a Kicsikkel...
a te anyukáddal...
Eddel.
Mind azt hiszik, baleset volt.
Hogy léphetnek tovább, ha megtudják?
Lehet, hogy meg kéne hagyni őket ebben a hitben.
Most már tudod az igazat,
te döntöd el, hogyan tovább.
Ez az. Ez a lényeg.
Különben is,
néhány tündérmese nem is olyan rossz.
Egész nyáron hittem egy ilyen mesében.
Mármint...
abban, hogy mi leszünk Beechwood királya és királynője?
Nem.
Abban, hogy itt hagyjuk
a varázslatos helyet, ahol mindig nyár van.
A való világban
hideg is van.
A nyomorult kollégiumi szobánkban
a radiátor egész éjjel zúg.
Te egy irodalmi magazinnak írogatsz.
Lesz egy tetkóm, amiért duzzogni fogsz.
Anyám meglátogat minket, és megtanít pohát készíteni.
Azon vitatkozunk, melyikünk felejtette el kivenni a szöszt a szárítóból.
Az egyik félévben távkapcsolatban leszünk,
és leveleket írunk egymásnak,
feladjuk őket a postán.
Amikor visszaérünk a nyomorult lakásba,
spórolni kezdek neked egy gyűrűre, bár azt mondogatod...
- Nem kell. - ...nem kell.
Boldogan élünk mindörökké.
Egy jobb világban.
Gat!
Gyerünk! Még egyszer utoljára!
Ugrás!
Hát itt van!
Cadence, az első.
Ed!
Szia!
Örülök, hogy itt vagy.
Én is örülök neked.
Cadence!
Szeretném bemutatni ezt az ifjú hölgyet.
Feltesz neked pár kérdést.
Milyen kérdéseket?
Nagyapáról írok egy cikket, mint a család fejéről,
arról, hogy milyen erős jellemű az önök családja.
Ebben nem tudok segíteni.
Cadence!
Már nem érdekelnek a tündérmesék.
A nevem Cadence Eastman.
Régen cukor voltam és törekvés,
nemtörődömség, ambíció és erős kávé.
De gyengeség és cinkosság is.
Már tudom, milyen elveszíteni nagy szerelmeket,
hamvaiból újjáépíteni valamit,
annak árnyékában is, mi egykor magasan állt.
Régen Sinclair voltam,
de mindig is Hazudós maradok,
mert ha nem tudnátok, a Hazudósok örökkévalók.
- Carrie! - Jövök.
Megnézem, minden be van-e zárva.
- Találkozunk a dokknál. - Oké.
Gyere, Will!
Megvan?
Azt hittem, elmentél.
Nem mehetek el.
A feliratot fordította: Hegyi Júlia
Kreatív supervisor Petra Nekam