Celeste. Celeste!
Herregud...
Jeg bare... Jeg hadde et mareritt.
- Burde de ikke være våkne? - Herregud.
Ja. Josh. Max. Vi må stå opp. Vi forsov oss.
Kom igjen. Vi har det travelt.
Raskt.
Proteinbar-frokost i bilen. Favoritten deres.
- Jeg må til byen og kan kjøre dere. - Takk, Mary Louise.
Hva var den om?
- Marerittet. - Det var dumt. Ingenting, egentlig.
Du sa "voldtekt".
- Hva? - Noe om en voldtekt.
Kan jeg få litt vann?
Jeg legger den i den lille lommen, ok?
Første skoledag!
- Slutt! Max, din idiot! - Gutter. Jeg klarer ikke å tenke.
Ikke tenk, da, mamma. Gi den tilbake!
- Slutt! - Stille!
Fine, unge menn blir ikke bare plutselig fine, unge menn.
Det begynner med fine, unge gutter.
Og da må dere lytte til og respektere moren deres.
Hun jobber hardt for dere. Derfor skinner solen sånn på henne.
Takk, Mary Louise.
Jeg har to visninger, Abigails collegerådgiver og mye gransking.
- Gransking? - Det er første skoledag, Ed.
Vi må fortjene god mor-merkene igjen. "Er hun feitere? Ser hun eldre ut?"
De spørsmålene stilles. Og vi blir dømt på nytt.
Det er dobbeltmoral, for om en far kommer: "En far er her."
Men mødrene... Jeg eksploderer.
- Pang! - Herregud, Chloe! Pokker også.
- Jeg må dit. Chloe, kan du skru ned? - La andre klasse starte.
Velkommen tilbake til vidunderlige Otter Bay.
Jeg elsker hvordan det lyder. La oss si det sammen.
Vidunderlige, vidunderlige Otter Bay. Sånn ja.
Siden vi ber barna synge hvert år, er det på tide at vi synger med dem.
Slipp løs deres indre oter og syng med.
Otter Bay, Otter Bay, det beste sted av alle
Imponerende. Vi er på tone F, Madeline.
Å begynne dagen når vi våkner med et fnys...
Med dans, sang og sport
Å, tenk å være en liten oter i bukta
Ja! Dere fikk oterhjertet mitt til å banke! Takk!
Warren. Du presser virkelig på skoleånden i år, hva?
Det er oterblodet mitt.
- Madeline Martha Mackenzie. - Lisa Coolidge.
Vakker messe, Warren.
Takk, Madeline. Det er mer en samling.
En messe er for når noen dør, som på skolens veldedighetsmiddag.
- Du går vel ikke der? - Jeg håper at du ikke går der.
La oss huske at fjorårets galskap ble skapt av deg.
- Vil noen ha rød fløyel? - Melissa!
Jeg tar en for hvert lår. Jeg stapper dem bare i kjeften.
Gi en til Warren, så han også kan stappe den et visst sted.
Og vi er i gang. Det er en fin gjeng mødre. Er de glutenfrie?
- Var Tahoe bra? - Ja. Nathan fikk mye fisk.
- Du selger visst hus som bare det. - Det er som å trykke penger.
Jeg burde ha gjort det for lenge siden.
- Jeg finner Skye. - Ok.
Ok... Krangler dere?
Nei, vi ønsker nesten det. Nei, hun...
Hun har vært sånn en stund nå.
- Sånn hvordan? - Ikke til stede.
- Innesluttet. - Du mener at dere ikke har sex.
- Ikke glem at Abigail har møte... - Jeg fikk de seks e-postene i morges.
- Det er fremtiden hennes, Nathan. - Fint å være tilbake.
Datteren min, Amabella, skal være i klassen din.
- Hyggelig å treffe deg. - Hun har en IQ på 152.
På geninivå. Det er et veldig høyt nummer.
Livet handler om å gi og ta. Ta hånd om datteren min. Velkommen.
Å ja. Og min Amabella ble mobbet i fjor.
Biting og kveling. Så vi skal sørge for at det ikke skjer igjen.
Problemet med meditering er at man stenger både verden og venner ute.
Det er rart. Og ser hun rar ut?
- Noe stemmer ikke. - Mener du Bonnie?
Det var noe med henne før hun dro til Tahoe.
Utkoblet er én ting, men ute av balanse er noe helt annet.
Hei, drittsekk! Hei! Hvorfor kjørte du ut foran meg?
- Du, hornet... - Tosk! Å ja, unnskyld.
- Du vet hvordan jeg er. - Ja.
Vi må snakke med henne.
- Synes du det? - Vil du ha kaffe?
Så du Renata slikke ræva til den nye læreren?
Jeg trodde hun måtte ta frem snorkel.
Jeg må på do. Kan du kjøpe meg en Americano?
- Skal bli. Hei, Bruna. - Hei, Madeline.
Selger dere gress? Det lukter sånn. Behold vekslepengene.
Mary Louise?
Hei. Madeline.
- Så hyggelig. - Jeg er Celestes venn.
- Hvordan går det? - Bra. Barna også.
- Og du? - Jeg kan ikke klage. Jo, det kan jeg.
Sønnen min er død.
Men Celeste sier at du fortsatt er så hjelpsom for henne og guttene.
Hun bør skaffe en ordentlig husholder. Du er kort.
- Unnskyld? - Jeg mener det ikke negativt.
Eller kanskje jeg gjør det. Jeg synes at små folk er upålitelige.
Unnskyld, det er bare... Jeg er stolt av at jeg er en menneskekjenner-
- men du har alltid vært så vanskelig å lese.
Du virker som en hyggelig person, elskelig.
Men du slår meg også som en trenger.
En trenger?
Du vet, det er folk som er tilfreds med det de har.
Og så er det andre som... bare trenger.
- Jeg er ingen trenger. - Ikke ta det personlig.
Jeg er en trenger selv.
Vet du hva jeg trenger? Jeg trenger Perry tilbake.
Jeg trenger å vite hva som skjedde og...
Jeg er fristet til å spørre deg, men tviler på at jeg får sannheten.
Sønnen din mistet balansen og falt.
Ja, det er visst det folk sier, avhengig av hvem man henger med.
- Mary Louise. - Madeline og jeg snakket bare litt.
Hva var det? Det var sterkt.
- Og jeg likte det ikke. - Velkommen til mitt liv.
- Unnskyld. - Oi... Hei.
Tori... Unnskyld, jeg gjenkjente deg ikke.
Ja, jeg har fått brystene operert.
- Å... - Ja, det er fabelaktig.
Jeg var alltid litt usikker.
- Om brystene dine? - Nesen. Nå merker ikke folk den.
Men alle merker disse, og det gjør Josef forbannet.
Så... Vi sees vel.
- Hvor lenge skal hun bli? - Det er ikke langt fra San Francisco.
Hun har vært til stor hjelp. Jeg hadde vært fortapt uten henne.
Så hvorfor kommer du hit? Det er en stund siden sist.
Jeg har hatt mareritt i det siste som....
Kanskje de er utløst av skolestarten.
- Jeg assosierer vel det stedet med... - Det er ikke til å unngå.
I natt var det... Det var en skikkelig perle.
Perry og jeg var i befruktningsklinikken og...
Det var så søtt og... Og plutselig...
ble jeg til et monster.
Jeg kvalte ham. Jeg løftet ham og...
Det var mer enn forstyrrende, og jeg...
Jeg var litt begeistret.
Ser du på deg selv som et monster?
Jeg føler meg vel fortsatt...
- ansvarlig. - For?
For ulykken. Hvis jeg hadde forlatt ham da jeg skulle...
Vi skulle aldri ha vært sammen den kvelden.
At jeg valgte den kvelden til å forlate ham og si det og...
Selv i døden lever budskapet hans videre.
- Hvilket budskap? - At du kan skylde deg selv. Alltid.
Men det stemmer ikke.
Kommer du deg ut? Treffer du noen?
Nei, den delen av meg er vel fortsatt død, antar jeg.
Men først må jeg få guttenes liv på rett kjøl igjen.
Å se moren glad kan hjelpe.
Så for at livet mitt skal lykkes, må jeg være med en mann?
Nei, men friheten til å være med en, kanskje.
Du er fortsatt gift, Celeste. Og mannen din er død.
- Hvor har du vært? - Jeg sa jo at jeg skulle løpe.
- For to timer siden. Jeg ringte. - Unnskyld.
Jeg trodde kanskje at du hatet Tahoe, men etter at vi kom tilbake...
Kom igjen.
Jeg trenger rom, Nathan. Bare la det ligge.
Det er favoritten min i akvariet. En rød blekksprut.
Jo nærmere den kommer taren, desto mer endrer den farge til omgivelsene.
Ser dere den nå? Den endrer farge.
Vil dere vite noe gøy om blekkspruter? Det er rart.
- Takler dere det? - Ja.
Ok. Hunner har en dødelig gift.
Iblant dreper og spiser de hannen etter at de har paret seg.
Hvordan har det seg at jo finere noe er, desto farligere er det?
- Som slanger og edderkopper. - Godt spørsmål.
Jeg ønsker at jeg visste svaret. Du er observant.
Iblant er fine farger en advarsel-
- sånn at andre dyr vet at de må holde avstand.
Der ser dere.
- Hvordan går det? - Bra. Og du?
Egentlig ikke. Bonnie...
Hun har blitt helt fraværende. Hele sommeren, egentlig.
Kan jeg... Kan jeg be deg om en stor tjeneste?
Kan du ta henne med på lunsj? Du har alltid vært flinkere med kvinner
Du forstår Madeline bedre enn meg.
Du kan få henne til å åpne seg. Jeg får negative reaksjoner.
Hvis jeg ville ha det sånn, hadde jeg blitt med Maddie. Jeg mener ikke...
Nei da. Hør her, Nathan. Jeg er ingen ekspert på ekteskap eller noe.
Noe sier meg at hvis du oppsøker ektemannen til ekskona di-
- for å åpne kommunikasjonen med den nye kona di...
Hvorfor må du være så spydig? Det er så naturlig for deg.
Du er en spydig jævel. Det er det du er.
I stedet for å snakke med Bonnie, bør du kanskje omfavne hennes interesser.
Hennes interesser? Jeg får jo ikke omfavne henne.
- Ok... - Ja, du er en spydig jævel.
- Samme det. - Kom igjen...
Spydig jævel.
- Hallo. - Mrs. Klein?
Hei, Juliette. Jeg stopper nå. Kan du...? Vent.
Et øyeblikk. Hallo?
Hei. Nei, jeg...
- Hva synes du? - Jeg elsker utsikten.
Jeg snakker i telefonen. Jeg trodde også at Tahoe handlet om å slappe av.
Men det virker som om hun er på Mars.
- Unnskyld? - Ja, et øyeblikk.
Jeg angrer på at jeg fortalte Jane at jeg...
- Kan du legge på? - La meg ringe deg tilbake.
Hva kan jeg hjelpe deg med?
Jeg kan ikke benekte det. Det er mitt hus, og jeg bor her
- Sånn ja. - Det er mitt hus, og jeg bor her
Nydelig. Kom ned. Bra. Se opp her. Vakkert.
Jeg er lei av sånne bilder. Kvinner har jo makt.
De eier banker og er liksom blyge. Tull.
- Hva er dette? - Hei!
- Fotograferingen. Kvinner med makt. - Ville de ikke ha kontorbilder?
- Nei, de tar huset og kontoret. - Du ser fin ut.
Se på meg nå.
Hun har et gjennomsnitt på 3,8 og har jobbet mot menneskesmugling.
- Hun har også en... - Stanfords opptaksrate er under ti.
Princeton og Williamson det samme. Og...
Alle ville være heldige som får henne.
Hun er en utmerket kandidat...
- Det er feil... - Kjære.
Ikke si "kjære". Hun har et snitt på 3,8.
Hun fikk 1350 på SAT, men vi skal få det opp-
-for hun får privatlærer, så...
Jeg vil ikke gå på college.
Hun er bare nervøs. Det mener hun ikke.
Jeg mener det. Jeg vil ikke gå på college.
Det er så godt å si det høyt.
Abigail, du skal på college.
Planeten dør, mor. Men Gud forby at jeg ikke studerer "Lysistrata".
Tull. Vet du hva man gjør på college?
Man drikker, puler og vurderer kjønnsskifte.
- Jeg drar ikke. - Du skal på college.
- Du bør dra på college. - Jeg kan få alt til å handle om meg.
Men nå handler det om deg og din fremtid.
Abby...
- Jeg drar ikke. - Unnskyld.
- Hvor gikk hun? - Jeg...
- Visste du om det? - Nei, jeg lover.
- Du var med henne i sommer... - Jeg visste det ikke.
- Hva med Bonnie? Visste hun det? - Bonnie har gitt opp.
Helt utrolig. Uten college får hun ikke noe liv.
Hun vil bare servere Big Mac og pommes frites.
- Ønsker du det for henne? - Slutt å rope.
Du har noe av ansvaret her. Du er faren hennes.
Hun er på sisteåret, og du lot alt gå til helvete i Tahoe!
- Du slo meg. - Fordi du fortjener det!
Hvis hun ikke går på college, hva skal hun gjøre? Jobbe i butikk?
Jeg ringer deg tilbake.
- Mary Louise? - Hei, Madeline.
- Hva foregår? - Jeg ser etter en leilighet her...
så jeg kan hjelpe med guttene, men ikke være fullt så i veien.
- Jeg skjønner. - Jobber du her?
- Ja. - Med utleie?
- Ja, både Oren og jeg gjør det. - Du bruker hæler, ser jeg.
Ja.
Oren, har du noe imot at vi tar en prat?
- Så klart ikke. Du er i gode hender. - Takk.
Jeg forstår at du sørger og har opplevd en fæl hjertesorg-
- men jeg liker ikke måten du snakket til meg. Det var uhøflig.
- Unnskyld. - Takk.
Det hadde ikke noe med deg å gjøre. Jeg hadde en bestevenn, trodde jeg-
- som viste seg å være ganske bedragersk og ga meg mye smerte.
Hun var bitte liten og hadde en stor, begeistret personlighet-
- som var laget for å skjule at hun var helt intetsigende innvendig.
Du minner meg sånn på henne at jeg straffer deg.
Det er feil. Unnskyld.
- Oren. - Ja.
Oren hjelper deg nok med alt du lurer på.
Hvor var vi?
- Det så sikkert rart ut. - Ja.
- Er du på spekteret? - Er du?
- Jeg er... Ja, sannsynligvis. - Jeg tror ikke at jeg er det, men...
Et lite råd. Ikke vær rar offentlig.
Vi gjør mye med barn, og foreldrene overlater ikke barna til psykopater.
Forstått. Takk.
Folk sladrer sånn her. Men det vet du.
Hva betyr det?
- Du er jo en av Monterey Fem. - Monterey Fem?
- Du var der da den fyren falt. - Hvor hørte du det?
- Noen på jobb. Vi sees. - Ja.
- Det var måten han sa det. - Hvordan da?
Som om vi alle har en rød bokstav på ryggen.
Vi lurer oss selv om vi tror at folk har sluttet å snakke.
Vi er nok litt paranoide. Folk har gått videre. Politiet også.
- Det vet vi ikke. - Jeg snakket med Susie Burke.
Kjenner du Susie fra IBM? Hun er venn av kriminalbetjent Quinlan.
Tydeligvis en veldig god venn...
Hun fortalte meg at hun hørte Quinlan si-
- at saken ikke er "opp-og avgjort", men de har ingenting.
Bra. Bra. Det går bra.
- Ok. - Ja.
Hvor var du? Vi ventet på deg.
- Å ja, noe dukket opp. - Jaså?
- Hva er det? - Er alt i orden?
- Bryr du deg? - Om jeg bryr meg? Hva foregår?
- Jeg drepte noen. Husker du det? - Ja.
- Det er tungt. - Er du sint på meg av en grunn?
Jeg er sint på meg selv. Hadde jeg sagt sannheten, hadde jeg klart meg.
Men du sa at han skled, og alle ble med på det.
- For å beskytte deg. - Ja, takk skal du ha.
Jeg kan ikke snakke med mannen min. Eller barnet mitt.
Jeg må bare svelge alt.
Du kan snakke med oss. Vi er her for deg. Alle sammen.
Det har ikke føltes sånn.
Unnskyld, men du var i Tahoe. Man kan ikke snakke om det på e-post.
- Hva skal jeg... - Hei.
Hei. Ha det, Maddie.
- Lille frøken solstråle, hva? - Beklager at jeg dyttet deg.
- Jeg må snakke med Abby. Er hun her? - Abby.
Hva handlet det der om?
Jeg mener bare at college ikke er for alle.
Ok. Så hvorfor er det ikke for deg?
For det første har du kostnaden. Det er veldig dyrt.
Siden du vil gi opp college, så har du vel en annen plan?
Ja.
Hva er planen, da?
Å jobbe for et nyetablert foretak.
- Et som bygger hjem for hjemløse. - Unnskyld?
I motsetning til privatiserte bløffer som banker og kredittkortfirmaer-
- vil vi tjene penger mens vi faktisk hjelper folk.
- Det er ekte? - Jeg får begynne å jobbe i juni.
- Du mener ikke alvor. - Jeg tar den.
Du kan ikke pantsette fremtiden din for en kortsiktig plan.
- Det gjør jeg ikke. - Hva gjør du, da?
Det er fire millioner hjemløse i USA. Snittalderen er ni år, og jeg...
Det gir jeg blanke i!
- Jeg bryr meg ikke om hjemløse. - Hva?
Det var ikke det jeg mente. Jeg bryr meg.
Men du kan gi penger til en veldedighet mens du går på college.
- Jeg skal ikke på college. - Jo.
Gi meg én god grunn...
Du skal på college fordi jeg sier det og fordi du ikke tenker...
- Fordi du sier det? - Ja.
Du gikk jo ikke på college.
Det er nettopp derfor du skal gå. For ellers får du ikke noe liv!
- Kan du si at hun bør dra? - Guttene elsker henne.
Og hun er til stor hjelp. Det er hun virkelig.
Så hva er det?
Du vil neppe ha min hjelp til å håndtere en svigermor.
Hvorfor innløser du ikke sjekkene?
- Kom igjen, Jane. Hvorfor? - Det er voldtektspenger.
Ziggy har rett på dem. Han er Perrys arving.
Hater du meg noen gang? Bare litt?
Hvordan kunne jeg hate deg?
Fordi jeg lå med mannen din. Eller... Du vet hva jeg mener.
Han voldtok deg.
Jeg visste at han var gift. Ikke med deg. Men... noen.
Nei, jeg klandrer deg ikke for noe.
Det hadde jeg gjort om jeg var deg.
For at en mann skal være utro, må det være en annen kvinne.
Og oftest er hun medskyldig. Jeg var medskyldig.
Ikke til slutt, men helt klart i begynnelsen.
Er du glad for at han er død?
Det er komplisert.
Kom igjen, alle sammen. Legg det vekk, Max. Kom.
Dette ser så godt ut. Takk, Mary Louise.
Jeg trodde vi skulle ha KFC.
- Man kan ikke overleve på hurtigmat. - Vi har det jo ikke hver kveld.
De forbød disse lumske hurtigmat-institusjonene-
-i visse deler av San Francisco.
Husker dere da vi gikk over Golden Gate Bridge?
- Den er rød. - Du har rett. Den er rød.
Og pappa sa at han skulle svømme til Alcatraz.
- Haier hadde spist ham, dummen. - Det hadde de ikke, idiot.
Hei! Du kan skade ham.
- Hva feiler det deg? - Jeg rørte ham knapt.
Du stakk ham med en gaffel, Josh. Det er uakseptabelt.
- Jeg savner pappa. - Det vet jeg at du gjør, vennen.
Det gjør vi alle. Vi har et stykke igjen før vi kommer oss.
De sørger, Celeste.
Farens død er ikke noe man kommer seg fra som en forkjølelse.
Pappaen deres var en fantastisk mann, og dere var heldige som hadde ham.
Det er urettferdig og galt at han døde. Og dere er fortsatt sinte, hva?
Dere er sinte for at andre barn har sine fedre. Det har ikke dere.
Forleden var jeg med venner, og deres sønner var ingenting mot deres far.
Ingenting.
Jeg følte meg så sint. Sint!
At deres middelmådige, spinkle, lubne, skallete-
mellomledersønner fortsatt lever, og min Perry... min Perry...
Jeg hadde bare lyst til å skrike.
Vet dere hva jeg gjorde? Jeg skrek. Vil dere høre?
Ok.
- Mary Louise! Vær så snill. - Er sorgen min for høylytt for deg?
Men guttene...
Vi bør skrike. Vi bør skrike, slå oss på brystet og rive ut håret.
Er du ikke sint?
Er du ikke det?
Unnskyld.
Jeg føler meg så ensom.
POLITIET
Vi var som dyr. Vi måtte redde henne.
Det var som om hvert instinkt sa at hun var...
Han skulle drepe henne om vi ikke hjalp henne. Og...
Jeg trodde at han skulle knuse henne eller sparke henne i ribbeina...
Jeg visste ikke hva han skulle gjøre, og så... Renata eller...
Vi grep tak i ham og... Så tok han tak i halsen på Jane.
Ja...
Jeg er lei for det.
Ta den tiden du trenger. Ta en god titt.
Nei!
Drepte deg! Nei!
Celeste, er alt i orden?
- Er alt i orden, kjære? - Ja.
Mareritt igjen? Ja?
Det går bra.
- Jeg er lei for det. - Det går bra.
Så... hvem planlegger vi å drepe?
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com