Der er du.
Hvor er...?
Alle tilgjengelige enheter nær Williams Street i Vineyard Haven...
Hva gjør du her ute, gutt?
Ronnie? Ronnie Harlow, er det deg?
Sentralen, ring Mrs. Harlow. Jeg tror jeg har funnet sønnen hennes.
Den savnede ungdommen ble funnet ved...
VELKOMMEN TIL OAK BLUFFS
Pass deg!
To er ute mot slutten av fjerde.
Noah! Noah, jeg trenger din hjelp!
OK, mamma! Jeg er nesten ferdig!
Det er sesongens travleste tid. Lille- søsteren din har gjort sine plikter.
Et øyeblikk!
- Du kommer for sent til kampen. - Kommer!
Kom an, Noah!
Hei, Noah. Jeg rekker ikke å se kampen din i dag.
- Det går bra. Jeg er vant til det. - Hva forventer du at jeg skal gjøre?
Se, det er din nye gjest.
- God morgen, kjære. - God morgen. Ha et fint opphold.
- Noah... Jeg er glad i deg. - Og jeg er glad i deg.
Sønnen din? Han virker som en hyggelig ung mann.
- Han er vanskelig å håndtere. - Alle gir en problemer i den alderen.
Jeg er Abby. Er du Mrs. Halverson? Vi ventet oss...
Jeg har satt bilen og eiendelene mine på lager over sommeren.
- Jeg trenger bare å parkere sykkelen. - Selvsagt.
- Jeg håper du vil trives. - Dette blir helt utmerket.
Da jeg ga deg din egen avisspalte,
så jeg for meg 100 ord om den kommende sesongen i lilleputtligaen
eller nye iskremsmaker hos Gale Martha. Dette kan jeg ikke trykke.
- Hvorfor ikke? - "Kikkere i Chilmark. Folk er opprørt."
Mrs. Ashby så en mann kikke inn soveromsvinduet.
Mrs. Ashby som går til politiet hver uke og melder ektemannen Walter savnet.
Han har vært død i åtte år.
Man fant fotavtrykk i størrelse 42 utenfor vinduet hennes.
Det er bortkastet tid.
Jeg flyttet hit fordi Martha's Vineyard er USAs tryggeste feriested.
Familier fra hele landet ferierer her.
De vil lese om solskinn og slikkepinner.
Ikke om forseelser, om du skjønner.
Det er fint at du vil følge i din fars fotspor,
men gjør meg en tjeneste og gi meg en artikkel jeg kan trykke.
Lefty lader opp til kastet.
Han er på andre base, løper til tredje.
Edgartowns mulige vinnerkaster er på banen.
- Ny slagmann. - Ben Driskel!
- Kom an, Ben. Dette klarer du. - Du klarer det, Ben.
Det er Edgartowns siste sjanse til å vinne.
To spillere er ute i sjette.
Følg med.
Ben har klart det. Den fortsetter og fortsetter. Den er ute!
Home run til Ben Driskel, og Edgartown vinner 5-4.
For en kamp!
- "Hva slags fred ønsker vi?" - Ikke siter JFK blant folk, sa jeg.
- Skal jeg bli president, må jeg øve. - Du blir ikke engang elevrådsleder.
- Vent. Hvorfor gikk vi denne veien? - Er det gamle Carruthers eiendom?
I mine foreldres middagsselskaper sier de at han var spion eller bankraner.
Andre tror at han er i vitnebeskyttelsen. Men hva er sant?
Sommeren 1965 forsvant hans kone og barn sporløst.
Ingen kunne bevise at det var ham.
De ligger sikkert begravd på eiendom.
En historie skjuler seg bak gjerdet. Det kan bli min første trykte artikkel.
Kan jeg bevise at han gjorde det, blir det førstesidestoff, kanskje nasjonalt.
De dumme artiklene dine gir oss alltid problemer.
- Eugene har rett. Jeg er i tvil. - Bare vær sånn, du.
- Nei, vent. - Vent, det er bokstavelig talt...
Gutter. Kom an, inn med dere.
- Kom an. - Jeg vil ikke. Vi bør ikke gjøre det.
- Jeg går glipp av Columbo-reprisen. - Dere, jeg ser ham.
Jeg trodde ikke han gikk ut i dagslys.
- Hva gjør han nå? - Graver.
Du har kanskje rett, Noah. Mordere begraver mange trofeer i hagen.
- Hva var det? - Vet ikke, men jeg skal finne det ut.
Hva? Dere, vi kan fortsatt gi oss.
Vi bør ikke gjøre dette, det står: "Privat eiendom, ingen adgang!"
Vet dere hva det betyr? Vi kan bli arrestert.
Seriøst, han har sikkert drept noen.
- Ja, han har sikkert drept noen. - Gjem dere.
Det går bra.
Løp! Kom an!
- Kom igjen! - Vi må vekk herfra!
- Kom, Noah! - Jeg må hente ryggsekken min.
- Glem ryggsekken. Kom! - Nei, notatboka mi ligger i den.
- Kom an! - Vi stikker!
...ville hele laget forandre seg.
Noah, er du der oppe?
- Hvorfor er du ute så sent? - Jeg har noe til deg.
- Kult! Akkurat som en ekte! - Ha den på første kamp på Fenway.
Du tuller. Jeg må klippe tusen plener for å ha råd til det.
Eller ikke.
- Kutt ut! Takk, kompis! - Det går bra.
Jeg sa jo at vi skulle på kamp der.
- Hva er det? - Jeg kommer vel aldri til å dra fra øya?
Du kommer til å dra fra øya og bli en god journalist.
Kanskje du skriver om det når jeg blir vervet. Jeg har en overraskelse til.
- Hvor fikk du dem fra? - Stjal dem fra fatter'n.
Vi henter Ellie, bader om natta og skyter opp de første rakettene...
- Ellie? Ellie Evans? - Kjenner du henne?
Ja, jeg kjenner henne.
- Milde himmel. Du liker henne. - Helt fra vi var barn.
Jeg tør ikke snakke med henne, og du sjarmerer henne som Tom Cruise.
- Kom og heng med oss i kveld. - Nei, jeg kan ikke.
Beklager.
OK. Det er greit.
- Bø! - Der overrasket du meg.
Tok du dem med? Få se!
Hvor fikk du tak i dem? Herregud. Er dette lovlig?
- Sistemann uti? - Vi løper om kapp.
- Herregud, håret ditt! - Ditt, da! Klapp igjen!
Det er farlig for barn å bare i havet så sent på kvelden.
Ben.
- Hva gjør hun der oppe? - Jeg vet ikke, men vi stikker.
Jeg vil ikke være her lenger.
- Hvor ble hun av? - Jeg ser henne ikke.
Ellie! Ellie!
- Hva var det? - Jeg vet ikke. Svøm!
Ellie, hjelp!
Hjelp, Ellie!
Ben!
- Ben! - Fortsett, Ellie!
Ben!
ALLE PRESIDENTENS MENN.
Carruthers.
Legen sier at Ben vil klare seg. Prøvene var negative, ingenting tyder på traume.
Bortsett fra litt vann i lungene går det bra.
Sa han noe om hva som skjedde?
Det virker som posttraumatisk stress, noe som er normalt i slike situasjoner.
Han bader i havet, det er kaldt, han blir desorientert og tidevannet går ut.
Da blir han redd. Tiden er Bens beste medisin nå.
Jeg liker ikke at han sniker seg ut, men jeg skulle ønske noen var med ham.
Jeg tenker at det ikke ville skjedd om han ikke hadde vært alene der ute.
Hei, Ben...
Alle på øya er som gale. Du kan bli omtalt på 18-nyhetene.
Ben.
Ben?
Hei. Var ikke du og Ben sammen i går kveld?
Hva skjedde? Moren hans sa han ble tatt med ut av strømmen.
Nei, det var noen andre der ute med oss.
- Hva snakker du om? - Jeg vet ikke hva som skjedde.
Det er greit... Du kan fortelle det til meg.
En gammel dame hoppet ut i vannet og dro ham under.
Og det var noe annet. Det var et lysglimt.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre. Jeg bare svømte.
Du var redd og gjorde ikke noe galt.
- Tror du på meg? - Ja, jeg tror på deg.
Jeg hører den fortsatt... Kaklingen hennes.
Jeg hører det fortsatt når jeg lukker øynene.
Det var som ei heks.
- Vi må si ifra til politiet. - Jeg prøvde. De tror meg ikke.
Det gjorde ikke foreldrene mine heller.
Jeg er lei for det, Noah.
Når det gjelder Ben Driskel, kan du fortelle hva som hendte?
Ungene hopper hele tida fra piren.
PRIVAT EIENDOM INGEN ADGANG
- Vet du hva "ingen adgang" betyr? - Jeg ville takke for ryggsekken.
Beklager det her om dagen. Jeg og vennene mine gikk oss vill.
Mange unger går seg vill på eiendommen min.
- Hvordan visste du hvor jeg bor? - Du var lett å finne, gutt.
Du skrev initialene dine i ryggsekken. Vær forsiktig med hvor navnet ditt står.
Onde mennesker kan utnytte det.
- Takk for rådet. - Du fant veien inn, finn veien ut igjen.
Jeg og vennene mine trodde at du gravde opp et lik eller noe.
Ja, det ville du vel likt? Det hadde passet med de andre artiklene dine.
Du har lest notatboka mi, ikke sant?
Bryter du deg inn i skjulet mitt, bryter jeg meg inn i ryggsekken din.
- Er du purk eller noe? - Ikke nå lenger.
Da kjenner du til etterforskninger og sånt.
Vennen min døde nesten ved hoppebroa i natt.
Politiet sa strømmen tok ham, men han ble dratt ned av ei dame, ei heks.
Ja visst. Og du så heksa?
- Nei, en jente fortalte det. - Bedre enn en hund.
Det høres sprøtt ut, men snakk med vennen min.
Ring Fox Mulder, han kan hjelpe deg.
- Jeg er pensjonert! - Idiot!
Hei, Noah. Sett denne utenfor døra til Mrs. Halversons rom.
- Hun ba om å ikke bli forstyrret. - Greit.
- Få ut stålet. - Ikke glem dette!
Hvordan kunne vi glemme P-51? Vil du ikke ha den?
- Pappa, når graver vi den opp? - Jeg vet ikke. Når du er rundt 45 år.
En tenåring kommer seg etter nesten å ha druknet ved hoppebroa.
Ifølge politiet badet Ben Driskel da han ble ført ut av strømmen.
Han ble funnet av moren tidlig på morgenen.
Strike tre!
Er du blind, dommer? Du har dømt feil i hele dag! Sjekk synet!
Jeg kan dømme ut flere baller, hvis du vil.
Hør etter! Ingen barnslige utbrudd på banen! Det er baseball, ikke barnehage.
- Noah, ta det rolig! Hva er det med deg? - Ingenting.
- Det virker ikke sånn. - Det er ingenting.
Hei, gutt. La hoftene styre hendene, det er der kraften kommer fra.
Når du ikke sjekker statistikken eller krangler med dommeren som en idiot.
- Er du både purk og trener? - Jeg skal snakke med kompisen din.
- Tror du meg? - Det sa jeg ikke. Følg med!
Herreras ball går langt ut til venstre.
- Kom igjen. - Er dette virkelig nødvendig?
- Folk er redd deg, spesielt mødre. - Å snike i buskene hjelper sikkert.
- Ben, dette er Mr. Carruthers. - Gene! Hei, Ben.
Ben.
Hei.
- Røyker Ben marihuana? - Nei.
Får jeg ta en titt på deg, Ben?
- Greit. - OK. Da skal vi se. Halsen.
Kan du fortelle meg hva som skjedde på broa?
Badet.
Og det var mørkt.
Jeg prøvde å svømme tilbake til land, men jeg klarte det ikke.
- Vannet dro meg med ut. - Det var ikke det Ellie sa.
Hvordan kom du deg i land, Ben?
Jeg prøvde å holde hodet over vannet.
Et lysglimt. Jeg ble skylt opp på stranda.
- Du klarer deg, gutt. - Er det alt?
- Hvor skal du? - Jeg må til slottet før solnedgang.
Jeg går gjennom skogen, ellers kommer mobben.
Du er ikke morsom. Dette er alvor!
Å dra ham under vann krever kraft. Det etterlater merker på kroppen.
En slåsskamp ville etterlatt blåmerker og kloremerker.
Dessuten fins det ingen hekser.
Unnskyld meg, jeg går tilbake til pensjonisttilværelsen.
Hvorfor løy du?
Ellie fortalte hva som hendte.
- Hva er det du skjuler? Vi er venner. - Jeg løy ikke.
Unnskyld.
Jeg har noe til deg.
Favoritten din.
Kom an, spis dem.
Ekkelt.
- Det har hendt noe med Ben. - Demp deg, du forstyrrer gjestene.
- Du skremmer lillesøsteren din. - Hun bør være redd, det er noe der ute.
Å... Unnskyld. Skremte jeg deg?
- Jeg liker ikke at de krangler. - Selvfølgelig ikke.
- Kjenner du til Peter Pan? - Ja, det er en av favorittene mine.
Da jeg var liten, kranglet familien min hele tida.
Vet du hva jeg gjorde?
Jeg lukket øynene og tenkte vakre, glade tanker.
Kanskje du kan gjøre det samme, tenke på alt du elsker.
Jeg liker å være sammen med bestevennen min.
Jeg er lei for at faren deres ikke er her,
men det er vanskelig for meg også, så ikke la frustrasjonen gå ut over meg.
Slutt å late som om du vil være her.
Mamma. Mamma!
Og sjokolade...
-Ellie, skatt -Hva gjør du?
Tenker glade tanker.
Noe uforklarlig hendte med Ben. Han kom hjem, men er ikke seg selv.
Han er som en zombie fra "Night of the Living Dead".
Hvis det var en heks...
...er det som om hun tok noe fra ham.
Nå holder det. Ja, du trenger en god artikkel, men det begynner å spore av.
Det handler ikke om en artikkel, men om Ben.
Hekser fins ikke.
Ting er ikke sanne bare fordi ei jente du liker, sier det.
- Det har vært tøft siden faren din døde. - Hva har han med dette å gjøre?
Siden han døde, har du lett etter ondskap på øya, selv om den ikke fins.
Vil du ikke tro meg, så ikke gjør det! Men noen...
Noe er fortsatt der ute.
Hvis vi ikke gjør noe, blir ungdommer skadd, inkludert oss.
(Jeg?)
Lykke til, Kevin!
UDETONERTE GRANATER
Vi bør bli ved bålet. Det er farlig her!
Det kalles ingenmannsland av en grunn. Bestefar sier dette var et skytefelt.
Unnskyld, men jeg vil ikke bli sprengt før jeg får tatt førerkortet.
En gutt utløste en udetonert granat under en ulovlig strandfest. Ingen døde.
Heldigvis lider gutten bare av post- traumatisk stress etter detonasjonen.
Kevin?
Noah, det er til deg! Det er skrivemaskinreparatøren!
- Hallo? - Hvorfor har du en skrivemaskin?
Er du gal? Du kan ikke ringe meg her.
- Kjente du gutten? - Ja, en gang.
Han hadde det samme fraværende blikket som Ben.
Ja, ingen hjemme. Jeg møter deg ved havna.
- Hvor skal vi? - Ingenmannsland. Jeg må se skogen.
- Er den ikke gjennomsøkt allerede? - Ikke av meg.
To par fotspor fører inn i skogen fra festen der borte.
- Ett er Kevins, det andre er ei jentes. - Ser du det på fotsporene?
Ja. Jeg har sokker som er eldre enn deg. Jeg har holdt på lenge.
Vent her. Det er best at jeg går inn alene.
- Hva? - Bli her. Det er tryggere.
- Jeg er faktisk ikke noe barn! - Jo, det er du!
Du skremte meg. Jeg sa jo... Hører du dårlig?
Jeg vil ikke vente ved gjerdet. Hva skjer?
Hjerteinfarkt om du ikke rygger. Ikke hopp ut av buskene.
Hold deg bak meg og gå i mine fotspor.
Det er farlig her, så ikke gå rundt.
- Det er ganske nifst her. - Ja.
Man kunne begravd en unge her i skogen uten at han ble funnet.
Det var en spøk. Du må slappe av.
Vent litt. Det har skjedd noe her. Merkelig, fotsporene forandrer seg.
Kevin løp denne veien.
Han løp og løp. Han kom omtrent hit, og så tar de slutt.
Den som jaget ham, løp denne veien.
Kevin sto igjen der...
- Går det bra? - Ja, jeg hviler bare.
Et godt råd, gutt. Ikke bli gammel.
Jeg kjenner igjen materialet fra hoppebroa.
Det var ikke Kevin som utløste denne rakkeren.
Det går ikke uten å bli mos.
Det gir ikke mening. Hvem utløste den?
Ikke noe blod, ingen innvoller, ingenting. Det er umulig.
Det var som pokker. Ser ut som ei sopelime.
Ti stille.
- Det er ei heks på øya. - Den kan ikke være ekte.
Den er ekte. Jeg har undersøkt.
OK. Hekser lever av barn for å fylle opp kreftene sine.
Ellers blir de svake og dør. De endrer form og går i ett med omgivelsene.
Og de kan bruke magi til å styre ting med tankene.
Det er noe dere bør vite.
Jeg ringte kasterne våre og snakket med sistekasteren.
Hva mener du? Hvem?
- Herregud. - Det er OK. Jeg inviterte ham.
- Ligg unna! - Rolig nå.
Legg vekk balltreet. Sett dere.
Så det er flere av dere? Da må jeg grave en massegrav.
Hva?
Skjerp dere. Sammy, Eugene ... Dette er Gene.
- Han er politimann. - Pensjonert.
Hør her. Hun lurte Kevin inn i skogen, akkurat som med Ben.
- Men hun kom til å detonere en granat. - Er hun død? Ingenting overlever det.
Jeg er ikke sikker. Ikke noe blod, ikke noe lik.
For det er ikke sånn man dreper hekser.
På slutten av Grimms eventyr dreper han heksa med en sølvknapp som kule.
- Sølvkuler er for varulver, ikke hekser. - Nei, de dreper monstre.
- Tror du ikke på monstre? - Ekte monstre. De har jeg jaktet på.
Du snakker om et vortebefengt eventyr.
Dette rimer bare ikke.
Hekser spiser barn. De sender dem ikke hjem som zombier i tide til middag.
I teorien, men denne heksa kan være annerledes.
- Fortell det du sa til meg. - OK, la oss si at denne...
Heksa.
...mistenkte bodde i eller utenfor byen.
Hun kidnapper barn over tid. Legger dem i gryta, som du sier.
- Men etter noen barn... - ...skjønner folk det.
- Og seriemordere... - De flytter.
De fortsetter med atferden på neste sted, for de kan ikke forandre seg.
- Hvordan finner vi henne? - Kevin ble med inn i skogen frivillig.
Han må ha følt seg trygg, bekvem.
Hun kan ha vært en venn eller en gammel dame.
For det var hun ifølge Ellie da Ben ble angrepet.
Hun kan være hvem som helst, når som helst, akkurat som T-1000.
Vi må finne henne før hun spiser igjen.
Vil dere tro på eventyr, så gjør det, men noe er råttent i Mayberry.
Jeg ber min venn i FBI om ressurser.
Hold øynene åpne. Ser dere noen med brannsår eller arr etter eksplosjonen,
ikke ta imot forgiftede epler fra gamle damer med vorte på nesa og kost.
- Vi stikker. - Du...
Jeg har lest boka du ga meg, men hva har Nixon med meg å gjøre?
Bare les ferdig boka.
CARRUTHERS FAMILIE FORSVINNER
Hun er på vei ut.
- Tror du virkelig at det er henne? - Ja. Alt begynte da hun kom.
At jeg ikke skjønte det... Hun var ved hoppebroa
og fulgte med på meg dagen etter at Ben ble tatt.
Jeg hørte henne messe på rommet sitt. Hun kommer og går døgnet rundt.
Hun vil ikke bli forstyrret. Se på klærne.
Og videokameraet? Skal vi plage henne med hjemmevideoer til hun dør?
Vi følger etter til hun slår til. Da har vi bevis.
Jeg vet ikke, dere. Mamma vil ikke at jeg skal løpe rundt på øya.
- Hun trenger ikke å få vite det. - Jeg er en dårlig løgner.
- Og du vil bli politiker? - Hun drar. Kom an.
Se, hun sykler mot havna.
Dette er så kult. Jeg føler meg som Gene Hackman i "Brennpunkt New York".
- Der oppe er barneteateret. - Reine buffeen for hekser.
Hun er nok på vei dit. Flanker henne, jeg følger etter henne.
Nei!
- Pass dere! Hun er ei heks! - Dette er en borgerarrestasjon!
- Vievannet fungerte ikke! - Jeg sa jo at filmene tar feil!
Pass dere for henne. Hun er ei heks! Barna er i fare!
Jeg er ingen heks! Jeg heter Virginia Halverson!
Jeg er barnebokforfatter. Jeg er her for å lese for folk!
- Hva med barnetegningene? - Referanser. Jeg er illustratør.
- Navnelista på rommet ditt, da? - Har du vært på rommet mitt?
- Hvordan våger du? - Hvorfor messer du på fremmedspråk?
Jeg ber på latin. Er det greit?
Forlat scenen, barn!
Jeg er så lei for det, folkens. Straks tilbake. Jeg må roe meg ned litt.
Kom.
Hvert eneste luksushotell ville ønsket meg velkommen med åpne armer.
Vær så snill, Mrs. Halverson, å tenke over det.
Men jeg valgte deg og ditt vakre hus.
Alt jeg ba om, var litt respekt, ro og fred mens jeg skrev min nye bok.
Jeg forstår det. Jeg er så lei for det.
Jeg antar at du refunderer forskuddet jeg har betalt for sommeren.
Selvsagt.
Mamma, jeg er lei for det. Jeg trodde...
Forsvinn.
Hvem er det?
Nå...
Hei. Er det én av de dagene?
- Mødre... - Jaså? Kom inn.
Lyst på en øl? Jeg bare tuller. Men du skal få noe å drikke.
Vær så god. Kakao ordner alt.
- Jeg skulle vært på kampen med Ben. - Virkelig? Dette er den beste plassen.
Baseball er litt av en sport. Mine beste barndomsminner er derfra.
Baseball er magisk.
Skal du fortelle meg hva som skjedde i bokhandelen i dag?
- Politiradioen... - Ja. Jeg går ikke glipp av mye.
Du fikk en lærepenge. Én feilaktig anklage kan ødelegge ryktet ditt.
- Og mammas inntekter for sommeren. - Hun mykner. Mødre gjør alltid det.
Jeg liker ikke å skuffe henne, spesielt ikke etter at pappa forsvant.
- Er de separert? - Nei. Han døde for noen år siden.
Han var journalist.
Han reiste verden rundt og fortalte folk historiene sine.
Jeg gledet meg til han kom hjem,
så han kunne fortelle meg om opplevelsene sine.
Helt til...
På hans siste oppdrag skjedde det en ulykke, og han kom aldri hjem.
Det var leit.
Det er de små tingene jeg savner mest.
Du vet, da han kom til rommet mitt med en golfkølle
og skremte bort alle monstrene før jeg la meg.
Høres ut som en god far. Jeg gjorde det for sønnen min, men med et balltre.
- Monstrene var vel større da. - Hvor gammel var sønnen din?
Han ville fylt 40 i oktober.
Jeg beklager, jeg...
Han var fem, og jeg kjørte ham hjem fra skolen.
Jeg punkterte og skulle bytte dekk.
Han satt i baksetet og blåste bobler. Det var en veldig varm dag.
En fyr på motorsykkel tilbød seg å hjelpe. Jeg takket nei, og han stakk.
Jeg fikk av hjulet, og bilen sto på jekken.
Da kom motorsykkelfyren tilbake, tok sønnen min gjennom vinduet og stakk.
Jeg hoppet inn for å følge etter på tre hjul.
Felgen skrapte mot veien. Jeg snurret og kjørte inn i et tre.
De forsvant rundt svingen. Det var siste gang jeg så sønnen min.
Monstre.
Ja... Monstre.
Kona og jeg tok det ganske tungt.
Vi prøvde, men ekteskapet holdt ikke.
I 30 år har jeg lett etter ham.
Jeg har gjort mitt, men kjørt meg fast.
Jeg håper fortsatt på at han banker på døra en vakker dag.
- Hva er dette? - Detektivarbeid.
Bare starten. Min FBI-venn sender meg navn på savnede barn i New England.
Uoppklarte saker, altså.
Når jeg får navnene, kan jeg sette opp flere nåler.
Jeg håper at et mønster skal dannes med reiseveier eller gjentakende atferd.
Ben er ikke savnet, men han er borte.
Ja, det foregår noe nifst her.
I morgen drar jeg til politisjefen og sier at det er en forbryter i byen.
- Jeg blir med. - OK, men jeg tar meg av pratingen.
Begynner du å snakke om sopelimer, havner vi på galehus, begge to.
- Hva heter du, lille venn? - Susie? Vil du...
Det er to tilfeller som vi vet om. Det kan bli flere hvis vi ikke gjør noe.
Be mennene dine patruljere strender, parker og steder der ungdom møtes.
Kanskje portforbud. Omgås i grupper, være forsiktige etter skumringen.
Du overreagerer. Forstår du hva slags hysteri det vil føre til?
Sånt skjer hver sommer.
En gutt svømmer for langt ut, strømmen fører ham lenger ut.
En tenåring havner i en ulykke i ingenmannsland. Ungdom er sånn.
Bevisene tyder på en annens innblanding.
Det er mystiske fotavtrykk ved Lampkeys ulykke.
Samme type tekstil ble funnet på begge stedene.
Begges øyne er helt tomme. Lyset er på, men ingen hjemme. Noe foregår.
- Tror du sakene har sammenheng? - Du vet ikke hva du snakker om.
Jeg hørte på politiradioen i morges.
Uvanlig mange foreldre ringer om barn som forsvinner i korte perioder.
Du kan ikke villede leserne dine. Du har et ansvar for å si sannheten.
- Du sier ikke hvordan jeg driver avisa! - Du sier at ingenting er galt!
Unna!
Gene, du hevder at noen er innblandet. Hvem er det vi ser etter?
Det er ei heks. Vi fant sopelima i ingenmannsland.
Noah...
Hun spiser sjelene deres og sender dem forhekset tilbake til familiene.
OK. Ei heks. Så kult.
Gutten vet ikke hva han prater om. Han har en livlig fantasi.
Godt poeng, Gene. Han prøver å selge all slags vrøvl til avisa.
Øya trenger ikke det. Ville vært synd om teorien hans ble tatt for sannhet.
Rykter sprer seg fort på øya. Det vet du bedre enn noen.
Du har stor makt på øya, Edgar, ved å velge hva du trykker i avisa.
Vil du ikke advare folk, så greit, men da er det ditt ansvar.
- Så bra den var. - Hvor skal vi gå?
- Hei, folkens. Hva gjør dere? - Vi var på vei hjem.
- Jeg har lett etter dere. Vi må prates. - Nei, jeg kan ikke i dag.
- Men jeg må prate med dere. - Kanskje en annen gang.
Å, dere kan ikke henge med meg.
- Mamma syns du har dårlig innflytelse. - Jeg fikk nesten husarrest.
- Dere vet hva som er der ute. - Nei, Noah. Det gjør ikke du heller.
Historiene dine stemmer aldri. Du må gi deg før noen blir skadd.
Greit... Nyt sommeren, da.
Det var kanskje litt slemt.
- Kom an, Ben! Dette klarer du! - Heia Ben!
- Heia Ben! Du klarer det! - Det går bra, Ben!
Tredje strike! Du er ute!
Går det bra, gutt? Hæ?
Kan noen hjelpe ham til benken?
"Hva slags fred mener jeg? Hvilken fred ønsker vi?"
Eugene!
Er du der ute?
Eugene!
Eugene. Eugene. Å, nei...
Eugene! Gudskjelov. Hva gjør du her ute?
- Den kom etter meg og jaget meg hit! - Hva angrep deg?
Slutt å stikke nesa di i ting!
Kom an!
Løp, Eugene! Løp!
Det var heksa! Det er sant, hun er ekte!
Ja, jeg sa jo det.
Hold deg unna meg! Jeg er ferdig med dette!
Rødalger, herlig.
OK, OK...
Nei!
- Hva i huleste...? - En bil forfulgte meg! Jeg slapp unna!
Det er ingen bil utenfor. Går det bra?
Rolig, pust dypt inn. Går det bra?
Som om du bryr deg. Du behandlet meg som en dum unge på kafeen!
Du har rett, jeg ofret deg.
Det var galt av meg, og jeg ber om unnskyldning.
Det er ikke noe personlig, men de karene ville ikke forstå. Ikke tro.
- Du tror meg, ikke sant? - Jeg tror det er noe der ute.
Du... Jeg trenger din hjelp med dette.
Fra nå av er det bare deg og meg, OK? Venner?
- Venner. - Fint, bra. Kom, jeg vil vise deg noe.
Savnede barn. Tre-fire stykker per by, spredt over hele New England.
Denne byen i New Hampshire har den nyeste gruppen uvanlige forsvinninger.
De heter Melanie Daniels,
Jimmy McMurphy, Charlie Morgan og Ronnie Harlow.
Gjett hva jeg fant i morges. En savnet gutt ble funnet vandrende i skogen.
- Det er Ronnie Harlow. - Han har samme blikk som de andre.
Kanskje Charlie Morgan var det siste måltidet.
Så forandret hun metodene sine, som om hun spiste biter av sjelen.
Ronnie Harlow var kanskje den første hun brukte metoden på, testpersonen hennes.
Jeg vet ikke, men én ting vet jeg.
Ronnie Harlow var den første som dukket opp igjen med det rare blikket.
Jeg drar til New Hampshire i morgen og snakker med Ronnies foreldre.
- Hva skal du si? - Det er foreldres verste mareritt.
Det ødelegger forhold.
Tror du at du vil få kontakt med kona di igjen?
- Jeg tror nok det toget har gått. - Du har fortsatt tid.
- Nei, vi er forskjellige mennesker nå. - Kanskje det er bra.
Jeg er ikke noe barn lenger. Det er ikke så enkelt.
Ungdommen forsvinner litt etter litt.
Med hver hjertesorg, hvert tap. Plutselig er du bare en gammel mann.
Det skjer lynraskt.
Vil du leve resten av livet alene og ulykkelig, så gjør det.
Men slutt å mase om at du er en gammel mann. Du lever fortsatt.
Tror du ikke disse barna ville gjort alt for en sjanse til å bli gamle?
Jeg ringer etter drosje så du kommer deg hjem.
- Hei, mamma. - Hei.
Du, Noah. Jeg vil snakke med deg.
- Hva har jeg gjort nå? - Jeg vil vise deg noe.
Faren din sa at han brydde seg mer om menneskene enn om selve historien.
Du tror at jeg ikke støtter deg i å bli journalist
pga. det som hendte med faren din.
Jeg elsket faren din så høyt.
Hver gang han dro, var det som om en liten del av hjertet mitt ble med ham.
- Jeg føler det samme når du går ut. - Hva er alt dette?
Er det pappas ting?
Og nå er de dine. Jeg tenkte de ville bety noe for deg som journalist.
Dessuten er du gammel nok til å få dem nå.
Du vokste opp for fort for meg, Noah.
Jeg er glad i deg, mamma.
MELDING OM SAVNET BARN SAMMENDRAG
FÅ LEDETRÅDER RUNDT SAVNET UNGDOM
SAVNET BARN: MICHELLE PROVANCHA
Pappa.
- Kom og ta meg! - Finn fram stålet.
Pappa. Hvorfor lot du ham ta meg, pappa?
Du lot monstrene ta meg. Du lot dem ta meg.
Hvorfor lot du monstrene ta meg, pappa? Hvorfor?
Jeg er her for å hjemsøke deg!
Nei, vær så snill.
Elle, melle, ta den nysgjerrige ungen Slutter han ikke, tar jeg sjela hans
Eller kanskje jeg til og med spiser ham hel!
Herlig.
Ronnie, vi har en gjest.
Hei, vennen. Han er etterforsker. Han skal hjelpe deg, ok?
Ser han alltid på opera?
Ærlig talt så tror jeg ikke han ser på i det hele tatt.
Det er andre som ham, ikke sant?
- Ellers ville du ikke kommet helt hit. - Stemmer.
Hei, Ronnie. Jeg heter Gene. Kan jeg stille deg noen spørsmål?
Jeg tror noe skjedde med deg nylig. Vil du fortelle meg om det?
Du... Kan jeg se meg rundt?
- Se deg rundt. - Takk, Ronnie. Det skal jeg gjøre.
Ja.
HEKSER
HEKSEKART
Monstre.
PORTSMOUTH 1,6 KM
PORTSMOUTHS LILLEPUTTLAG 1966
EXETERS AMBASSADEURS LILLEPUTTLAG 1986
Edgartowns første slagmann, nummer sju: Noah Reed!
Noah har truffet én av to og slått en home run.
Første strike!
På tide. Hvorfor brukte dere så lang tid?
- Hvorfor må du snakke med oss? - Jeg vet hvem det er.
- Jeg vet hvem heksa er. - Igjen? Du trenger hjelp.
Vi går, Eugene.
- Jeg mener det, dere. - OK. Hvem er hun, da?
- Det er ikke en hun, men en han. - Dommeren? Tuller du?
Det er ham. Han har brennmerker fra eksplosjonen og rødalger på skoene.
Han var sammen med meg og Eugene i skogen. Vi må finne ham.
- Jeg vet hvor han bor. - Hva? Hvor?
Jeg delte ut flygeblader ved butikken, og han syklet hjem.
Han tok til og med et flygeblad.
Han bor rett ved State Road.
Hvor skal du? La Carruthers gjøre det, ikke vær dum.
- Jeg tror ikke jeg kan. - Han er i New Hampshire.
Nei? Da drar jeg dit alene.
OK, jeg kommer. Vent! Beklager, Sammy.
OK! Jeg kommer, dere!
- Det er her. Jeg er sikker. - Ja, og der er bilen som forfulgte meg.
OK, er dere klare?
"Om ikke vi, hvem? Om ikke nå, når?"
Dessuten har du århundrets skup.
Da setter vi i gang.
- Ser du noe? - Bare et rotete kjøkken.
Stille. Han kan være hvor som helst.
Kom an, dere.
Se etter noe som kan bevise at han er heksa.
Hva var det?
- Dette stedet er hjemsøkt. - Dere, vi går hver for oss.
- Hørte du det? - Nei, jeg hørte ingenting.
Hørte du det nå?
- Å, sko. - Hva i huleste?
Dere må se dette.
Se. Ronnie, Kevin, Ben og meg. Det er ham.
Har dere noen gang slanket dere? Nei, ikke i deres alder.
Jeg har fastet i noen måneder, det er ubehagelig. Man blir irritabel.
Hodepine, angst, sult. Å, for en sult.
Det blir ingen lykkelig slutt for dere.
Dere kunne ikke la være å blande dere inn!
Dere har satt hele pensjonsplanen min i fare.
Alle årene med sparing og planlegging.
Det er vanskelig for gamle hekser som meg, som spiser barn.
Flytte tre-fire ganger i året fra by til by og bo i skogen som et dyr.
Men her er det en uendelig mengde barn
som kommer til meg hver sommer.
Alt som skal til...
...er litt selvkontroll.
Å drikke et barns ungdom slokker ikke tørsten.
Men kanskje noen små mellommåltider gjør det. Hvem er først?
Elle, melle, deg fortelle.
Nei, nei!
Fang barnet etter tåa
Hvis han skriker, la henne gå
- Og det... - Nei!
...er...
...deg.
Vær så god, stritt imot. Da smaker du bare bedre.
Ingen fare, lille venn. Jeg skal holde øye med vennene dine.
Din stakkars mor også!
- Kom, vi må vekk! - Vent!
- Eugene! - Motbydelige lille jente!
Kom an!
Dere...
OK...
Skynd deg, Gene!
Sølvkula fungerer!
- Ut herfra! - Stedet brenner!
- Hvordan kan jeg hjelpe til? - Kom dere ut! Det er ei heks!
- Vi må ut herfra! - Vi må hente hjelp!
- Huset brenner, vi må ut! - Vi må ringe brannvesenet!
Gene? Gene.
Gene.
Noah, jeg sa at...
Gene!
Gene?
Gene!
Farvel, kjære gutt.
Au! Hva i...
Monstre.
- Er hun...? - Vi stikker før søsteren hennes kommer.
UTKIKKSTÅRNET
Faren min sa
at han brydde seg mer om menneskene i historien enn om selve historien.
Hele sommeren trodde jeg at slike historier bare fantes utenfor øya.
Men jeg fant en her, bak et gjerde som barn ikke tør å klatre over.
Om en mann de aldri prøvde å bli kjent med.
En far, en ektemann, en offentlig tjenestemann.
En ekte venn.
Hedret tidligere etterforsker blant innbyggerne på lokal øy
- Nå, hva syns du? - Dæven, gutt. Du kan skrive.
For en fyr. Skulle ønske jeg kjente ham.
Takk, Noah.
Jeg hører at ungdommene begynner å våkne. Mayberry er frisk igjen.
Nesten. Ben er fortsatt... annerledes.
Det kan ta sin tid. Vær tålmodig.
- Beklager at jeg ikke ga den tilbake. - Nei, den er en gave. Behold den.
De fleste vokser opp med Batman og Superman.
Da jeg leste den, forsto jeg at forfattere også kan være helter.
Hold ut.
Jeg skal ut på veien en stund.
- Da tar vi vel farvel. - Bare en stund. Rekk meg hånda.
Du vet vel hvordan du får tak i meg? Dukker det opp monstre, så si fra.
Ja, sir.
Kjør forsiktig.
- Du også. - Ja da.
For et treff fra Noah Reed.
- Inne! - Bra, Noah!
På tide med Edgartowns beste baserenser, Ben Driskel!
Kom an, Ben.
Strike!
Kom an, Ben!
Det går bra. Det går bra.
- Kom an, Ben! - Du klarer det!
Vær så snill, Ben.
Andre strike!
Kom an, Ben!
Ben.
En applaus for Ben Driskel! For en fantastisk kamp!
Kom an! Bravo.
Ja, skatt!
- Ja, Ben. - Kom igjen, Ben!
Kom an!
- Ben? - Hva har jeg gått glipp av?
Ben. Ben! Ben.
Tekstadministrasjon: Junefirst