Името ми е Кара Зорел.
Преди 24 години, планетата ми Криптон беше в сериозна опасност.
Братовчед ми Калал, беше изпратен до планета на име Земя.
За неговата собствена безопасност.
Може би знаете неговата история.
Историята, която не знаете е, че аз бяха изпратена да го пазя.
Координатите са настроение с на Калал. Ще го последваш до Земята.
Не съм изплашена, татко.
Пътуването е дълго, но ти ще спиш през повечето време,
и ние ще сме с теб в съня ти.
Ще отидеш на планетата, за да пазиш бебето.
Заради слънцето огряващо Земята, имаш уникални сили на тази планета.
Ще правиш необикновени неща.
Няма да предам Калал или теб.
Обичам те, Кара.
Трябва да тръгваш, сега.
Хайде!
Нещата не се получиха по плана на майка ми.
Унищожението на Криптон запрати ударна вълна,
която ме отклони от курса и ме запрати в черна дупка.
Място в космоса където времето не минава.
Спах там около 24 години и някак си се озовах тук.
Когато пристигнах, все още бях 13 годишна.
Но през това време, братовчед ми Калал е пораснал
и се знаеше на планетата като Супермен.
Най-силния човек в света.
Братовчед ми искаше да имам същият спокоен живот, какъвто е имал той.
Затова ме закара при моите осиновители, Данверс.
Учени, които са му помогнали да открие своите суперсили.
Знам, че не съм ти майка, миличка. Но тук си в безопасност.
Имаха дъщеря, Алекс.
Независимо, че сме родени на различни планети, споделяхме едно нещо.
Знаехме, че живота ни вече няма да е същият.
Братовчед ми не се нуждаеше от закрилата ми.
Нямах вече мисия.
Но въпреки това, имах същите сили като неговите.
Съжалявам, съжалявам.
Реших, че най-доброто нещо, което мога да направя е да се слея.
Все пак,
Земята не се нуждаеше от още един герой.
Трябват ми 2 билета в оркестърната секция на Уикенд.
Не, не е за г-жа Грант. Майка й искала да отиде.
Да, отново. Разбира се, ще изчакам.
Чарли? Обаждам се за фирмената вечеря,
искам да се уверя, че г-ца Грант няма пак да се окаже до Бил О'Райли.
Работя в световноизвестната компания Катко.
Онлайн и печатна империя построена от шефката ми Кат Грант.
Най- влиятелната жена в Нешънъл Сити.
До следващите няколко дни.
Видя ли това? Ограби ли са бронирана кола.
Нямало никакви свидетели освен един бездомник, който твърди,
че престъпниците имали рога. - Благодаря.
Точно на главите им. Казвам ти, има извънземни.
Уин, няма такова нещо като извънземни.
Ще мислиш другояче ако прочетеш този сайт.
Ти си писал този сайт. - Допринесъл съм...
Чудех се, дали ще искаш...
Не знам, да отидем, да отидем на кино.
Не мога, съжалявам.
Имам среща.
Среща, сериозно?
Това е супер...Забавно. Срещите са забавни. С кой ще бъде?
Това е онлайн среща.
Излезе, че имаме 82% съвместимост, така че, трябва да мине добре.
Наясно си, че не можеш да определиш количеството чувства чрез алгоритъм?
Уин, занимаваш се с ИТ, не е ли целия ти живот алгоритми?
Да и ако имаше алгоритъм за любов, щях да го знам.
Това е като да знаеш кога ще те удари, Кара. Ще бъде като...
Този асансьор мирише на пот. Сякаш съм в пътнически вагон.
Тук е. - Как го правиш?
Добро утро г-це Грант.
Единствената причина да купя тази сграда е, че имам собствен асансьор.
Така няма да попивам евтин парфюм всяка сутрин когато идвам.
Разбери кой е и го смъмри или изкъпи, не ми пука.
Ето ти латето. Горещо.
Нещо ново и различно.
Имам среща с борда на обяд, обади се на майка ми и отмени сушито.
Отмени и срещата с терапевта ми, няма да ми е нужен,
щом няма да се виждам с майка ми. - Ясно.
Също ти изпратих по имейла списък.
Подготви договорите за съкращение на работниците от Трибюн.
Ще бъде хубаво ако ги напишеш на ръка.
Използвай малки картони.
Съкращаваш Трибюн?
Това ти беше първото постижение.
Отиди да видиш дали новия арт директор е готов с новото оформление.
Не че не виждам намръщеното ти лице,
просто не ми пука, защо е такова.
Всички тези хора ще си загубят работата.
Какво ще стане със семействата им?
Не е нужно да съкращаваш Дейли Планет.
Метрополис си имат човек, който носи пелерина и върши героични неща.
Планет заемат 54% в превъзнасяне на този мъж.
Искаш да спасиш Триб? Върви и ми намери нов герой, Кера.
Кара.
Идвам след минутка.
Г-ца Грант ме прати за новото оформление, а тя не обича да чака.
Ще почака минута. - Срещал ли си се с г-ца Грант?
Да и какво ще направи? Ще ме уволни след като ме е наела?
Тя губи.
Аз съм новият.
Това е той.
Виждала съм тази снимка милиони пъти. Спечели Пулицър.
Да, само защото е първата картина за него.
Малка тайна, той в същност позира за нея.
Предполагам ме харесва.
Божичко, ти си Джими Олсън. Фотографа от Дейли Планет.
Джеймс Олсън. Джими е запазено за майка ми и Големият човек.
Не иска да ме нарича по друг начин.
Чела съм много неща, но...
Какъв е в реалния живот?
Той е,
той е всичко, което искаш да бъде и повече, имам предвид...
Страхувах се да се преместя тук, но той ми каза,
че най-големия риск е да не поемеш никакъв.
Вземи я!
Взми я! - Това? Не, Божичко, не мога.
Не мога. - Просто снимка. Моля те, вземи я.
Но първо трябва да ми кажеш коя си.
Така и не разбрах името ти.
Божичко.
Кара. Кара Данвърс.
Кара.
Някой някога да ти е казвал, че изглеждаш
малко като него точно тук?
Не.
Не. Не, ти си първият.
Благодаря ти. Много. - Разбира се.
Оформленията.
Точно.
Бях ги забравила.
Имам конференция в Женева и трябва да съм на самолета след 2 часа.
А аз имам сляпа среща след час и половина,
трябва да ми помогнеш да избера какво да облека. Печеля.
Защо ми го причиняваш? - Защото съм ти сестра и ме обичаш?
Имам чувството, че не развивам потенциала си.
Отидох да работя за Кат Грант, защото реших, работейки в медийна компания,
управлявана от най-великата жена, оформяща мисленето на хората,
ще бъде начина по който ще направя промяната.
Вместо това разнасям скици и кафе. - Винаги си искала да си нормална.
Така че, да имаш гаден шеф и нищо да облечеш...
Така изглежда нормалното! - Аз не съм нормална!
Имам същите сили като неговите.
Мога да вдигна автобус, да хвана куршум.
Алекс, мога да летя.
Поне си мисля, че мога. Не съм го правила с години.
Кара, имаш супер работа, сладка си и благодарение на твоето извънземно ДНК,
нямаш пъпки. Животът ти не е толкова зле.
Но ако искаш да помогнеш на някой,
ще избереш между тези двете, за да мога да се кача на самолета.
Добър избор.
Когато имаш съмнение, избирай синьото, твоя цвят е. Ясно?
Пиши всеки детайл от срещата си, а когато съм в Женева ще ти звънна.
Обичам те. - Обичам те.
Така, от къде си по произход? - Къде съм родена?
Север.
Трябва да отговоря, ще се върна бързо.
Сметката моля.
Убеди се, че номера ти е на нея.
За включилите телевизора сега, малко след излитането си
от летището на Нашинъл Сити, полет 237 отиващ за Женева,
има известна загуба на височина.
Пилотът обикаля из града след проблем в двигателя.
Женева ли казаха? Алекс.
Загубихме и другия двигател. Помощ! Помощ!
Стюардесите, сложете на всички коланите.
Падаме.
Стига де!
Пасажерите от полет 237 се оказа, че си имат ангел пазител.
Това, което докладваха е, че летяща жена...
Божичко! - Спасила всички от сигурна смърт.
Лена Нигуин на живо от случката.
Благодаря, Рик. Ангел хранител или всепомитаща топка.
Какво? - Има разруха из целия мост на Ото и.
Опитай се да спасиш самолет за първи път.
Да видим дали няма да направиш каша. - Божичко.
Знам!
Страхотно е!
Съжалявам. Това беше... Беше прекалено силно.
Аз просто...Толкова съм развълнувана.
Все още не мога да повярвам, че го направих.
Нито пък аз. Как си?
Аз? Добре съм! А ти?
Да, благодаря. - Беше ли изплашена?
Имам предвид, че и аз бях уплашена, но ти сигурно си ужасена.
Защото нямаше идея, че ще дойда да те спася.
Трябва ми пиене. - Точно! Трябва да празнуваме!
Беше толкова отдавна, че даже бях забравила да летя.
Не толкова много "как",
а по-точно как се чувствам.
Изплашена, но приятно изплашена.
Точно, като да целунеш някой за първи път.
И сега...Сега е като...
Не съм сигурна какво следва.
Или съм сигурна, но ме е страх от това, което означава.
И ако означава, това, което си мисля. - Какво си мислеше?
Ти се разкри.
На света. Сега си на показа, Кара.
Всеки ще знае сега за теб и не можеш да го върнеш.
И не искам.
Точно за това говоря, Алекс.
Винаги съм се чувствала, че трябва да помагам на хората
и тази вечер най-сетне имах този шанс.
Не съм пътува 2000 светлини години, за да бъда асистент.
Ами ако хората разберат, коя си?
Какво си?
Просто е...
Не е безопасно за теб да правиш нещо такова. Никога повече.
Малко съм уморена...
До сега носех самолет на гърба си. Ще си лягам.
Трябва да си тръгваш.
Не казвай, че не съм те предупредила.
Добро утро, Нешънъл Сити. Нашата топ история,
всъщност единствената история, за която всички говорят.
Коя е мистериозната летяща жена, която спаси самолет.
Независимо от усилията,
никой не успя да разбере, коя или поне какво е тя.
Доста яко, а? - Дамата спасяваща самолет.
Как света може да я вземе насериозно без дори да носи костюм?
Какво...Метрополис взимат него, а какво Нашинъл Сити получава?
Някакъв новобранец супергерой?
Знам, че сте свикнали да бъдете втори най-добри, ново е и за мен.
Най-великата случка в Нашънъл Сити,
и все пак няма никаква интересна новина още.
Нямаме много, за което да пишем. Снимката е с лошо качество.
Предполагам е около 5'9. Трудно е да се прецени
височината, като се използва стоенето й до самолета.
Цвета на косата е кафяв. Или черен. - Или просто е мръсна. От саждите.
Газовете от самолета. - Джеймс, направи супер изказване.
Мислиш ли, че има общо този герой с... - Моя син приятел?
Не знам. Имам предвид, че не е споменавал,
но ако тя има нещо общо с него, то тя е герой.
Те са родени да спасяват хора. Тя ще се върне.
И по-добре. Това момиче е отговорът.
Тя е това, от което се нуждая, за да спася Трибюните.
Освен мастни храни няма друго, което хората да обичат повече от герой.
Ще увеличим снимката. Ще разпространим онлайн и на хартия, но искам снимки,
трябва ни видео, интервю с ексклузивно съдържание. Захващайте се.
Намерете ми това момиче.
И Кера. Донеси ми салата от маруля.
Забавно е. Това е първото нещо, което той направи. Спаси самолет.
Уин, трябва да говоря с теб на покрива.
На покрива?
Кара?
Каквото и да имаш да казваш, казвай бързо. Не обичам да съм на високо.
Добре, Уин,
ще ти кажа нещо свързано с мен,
което само трима човека в живота ми знаят.
Мога ли да ти вярвам?
Да, да, разбира се. - Добре.
Просто искам някой наистина да се вълнува за мен.
И...Добре.
Има нещо в мен, от което бягам от много дълго време.
Снощи се разкрих коя съм и сега не искам да спра.
Божичко, ти си лесбийка.
Добре, Кара, сигурно заради това ми отказваш.
Това са страхотни новини! - Не. Не съм гей.
Аз съм нея!
Жената, която спаси самолета.
Добре.
Да. Добре.
Кара, какво правиш?
Махни се от ръба. Ще се нараниш.
Кара!
Ти...Ти си тя!
Още информация пристига свързана със самолетното спасяване.
Големия въпрос. Има ли нещо общо между това момиче...
Още кафе. - И мъжа от стомана.
Извинете за това, сър.
Можеш ли да повярваш? Жена герой?
Хубаво е дъщеря ми да има някой като нея за идол.
Да, много хубаво.
Какво стана със самолета, Вартокс? Беше ти заповядано да го свалиш.
Капана работеше. Агентите на МНО бяха на борда, а бомбата включена.
Тогава, защо не са мъртви? - Жената.
Полетя към небето и задържа самолета. - Коя е тя?
Зорел спаси детето си преди унищожението на Криптон.
Дъщерята на Алура. - Работи с хора.
12 години бяхме принудени да се крием в сенките.
Но предстои идването на Генерала. Нищо не трябва да попречи.
Заповядвам ти да унищожиш всички детективи.
Можеш да добавиш момичето в списъкът.
Не обещавам, че няма да е публично. И пълна каша.
Човешките жертви са без значение.
Добре.
И ако тя е дъщеря на Алуре Зорел,
то тя ще плати дълговете на майка си.
И също така и града й.
Как е? Как ти стои?
Няма да летя наоколо и да спасявам хората в това нещо.
Дори няма да го нося за плажа. Къде ми е пелерината?
Пелерините са тъпо. Може да кажеш на братовчед си, че съм го казал.
В същност, никога, никога не го прави.
Кара, изглеждаш много красива без очила.
За да бъдеш супер герой ти трябва престъпление.
Хакнах системата на полицията. Преследват кола на 112 магистрала.
Мога да преследвам кола!
Пелерината помага с аеродинамиката, трябваше да се сетя за това.
Централната банка на града. Докладва 432.
Заподозрените са въоръжение и опасни. - Сигурна ли си, че удържаш патрони?
Надявам се.
Добре, новата пелерина е направена от полимер.
По-издържлива е от...
И тази има "С".
От "Супер", точно като братовчед ти.
Не е "С".
Това е гербът на семейството ми.
Домът на Ел.
Има пожар на Гейтс и Игъл. Предполагам можеш да се справиш с огън.
Изработено е от нискокачествен криптонит.
Радиоактивен материал от твоята планета. Отслабва силите ти.
Къде...Къде съм? Кой си ти? - Казвам се Хан Хеншал.
И мисля, че ти вече познаваш Агент Данвърс.
Не са и нужни тези.
Добре дошла в МНО.
Министерството на необикновените операции.
МНО защитава Земята от извънземно присъствие и инвазия.
Това се отнася за теб.
Корабът ти.
Пазим го като спомен от деня, в който се разби в Земята.
Ти си причината за всичко това. - Аз? Но...
Братовчед ми е тук много години преди мен.
И неговото идване задейства нуждата от тази организация.
Осъзнахме, че не сме сами във вселената
и скоро може да дойдат още имигранти.
Сигурно е, че когато ти дойде.
С теб дойде и Форт Роз. - Форт Роз?
Най-сигурния затвор на Криптон.
Направен в черната дупка, в която ти заседна.
Но точно като при теб, не остана там.
Не можем да разберем как настройките ти са се объркали.
Това, което знаем е това.
Завлече Форт Роз със себе си.
Когато се разби, осъдените извънземни,
най-лошите престъпници на галактиката са избягали.
И ти ги доведе тук.
Тези същества, някои от тях, имат сили като от най-ужасните ти кошмари.
За повече от десетилетие те се криеха.
Но през последната година много от тях се показаха, искащи да ги знаем.
Планирали са нещо. Все още обаче не знаем какво е.
Самолетът ти. Не е било инцидент. Искали ли са да те убият.
Мога да ти помогна да ги спреш. - Как? От нас не успя да се опазиш.
Все още се уча.
Нашата работа е да държим в неведение хората относно извънземните
и нищо не казва по-добре "тайна операция" от летяща жена.
Те са наясно с братовчед ми и не се страхуват от него.
Много хора се страхуват, просто не искат да си признаят.
Искаш да помогнеш? Отиди и вземи кафе.
Знам, че си ядосана и наранена. Всеки ден се спирах да ти кажа.
Но вместо това всеки ден ми казваше да не съм това, което съм.
Трябваше да ме слушаш. - Не мога.
Това не е едно голямо съвпадение, нали?
Работиш тук, преследваш извънземни, а аз съм такава.
Не мога да помогна, но мисля,
че истинската причина да те вербуват е заради мен.
Те ме вербуваха заради моите умения върху био- инженерството,
което ме прави експерт относно извънземната физиология.
Да, помогна това, че споделям банята с едно такова.
Тръгвам си. Освен ако не опиташ да ме спреш.
Което аз не бих направила.
Знам, че не искаш да го чуваш Агент Данверс, но тя е опасна.
Всички вие трябва да го знаете това.
Разбира се, беше оставено на медийния магнат Кат Гранд да даде име на героя.
Г-ца Грант даде име на новия ни герой на Нашинъл Сити, "Супермомиче".
И ако Туитър е показател, то името е харесвано.
"Супермомиче"?
Не можем да я кръстим така.
"Ние" не сме.
Точно така, съжалявам.
Аз просто...
Не искам да минимализираме важността на това.
Жена герой. Не трябва да се нарича Супержена.
Не успях да чуя заради силния крясък на цвета на евтиния ти панталон.
Като я наричаме "Супермомиче" ние я правим по-малка, от това което е,
ще вземат да ни обявят за анти феминисти.
Не каза ли, че тя е герой? - Аз съм герой.
Сложих етикет на това момиче, маркирах я.
Тя винаги ще бъде свързана с Катко и Трибюните, и с мен.
И кое мислиш, че е толкова лошо в "момиче"?
Аз съм момиче. И твой шеф,
силна, богата, секси и умна.
Така че, ако възприемаш "Супермомиче" като нещо по-малко от перфектно,
проблема не е ли в теб?
И ако си толкова умна Кера,
би ли ми дала една причина, защо да не те уволня?
Отпечатъх я. Дори е по-голяма резолюция от това, което очаквах.
Току-що прекъсна прекратяване на договор.
Кара искаше да те изненада, има приятел,
който работи в централната банка на града.
Клонът, който беше ограбен. - Да, точно.
Точно, да, бях там.
Знаеш, отне ми време да паркирам колата на някоя улица.
Еднопосочните улици са толкова объркващи.
Ти разказваш по-добре.
Кара убеди източника си да ни даде снимка от камерите.
Имаш ясно изображение на Супермомичето?
Кера, когато не смееш да споделиш, когато правиш нещо добро,
ще бъдеш на дъното на купчината завинаги.
Но, поздравление.
Спечели си още един ден.
Справях се със ситуацията. - Така ли? Какъв ти беше планът?
Да се развикаш и да те уволни? Защото това работеше.
Няма нужда някой друг да ми води битките.
Общуваме с 50000 херца.
Ако ме чуваш... - Добре ли си?
Ти не си родена на Земята.
Да, имам главоболие. Трябва ми вода. - Болезнено е, нали?
Хората от централната банка ще ги боли 10 пъти повече, ако не се видим.
Чакай ме до централната електроцентрала.
Колко невинни хора ще умрат,
докато не докажеш, че не си страхливка.
Дъщеря на Алуре.
Умно. Избираш място цялото в олово.
Но все още чувам биенето на сърцето ти.
На моята планета жените се прекланят пред мъжете.
Не си на планетата си. - Изглеждаш точно като Алура.
Откъде знаеш името на майка ми?
Трудно забравяш името на жената осъдила те на изгнание.
Форт Роз? - Беше нашият съдия и тъмничар.
Не можех ме да я убием. Но да убия теб ще свърши работа.
Само защото, носиш символа на гърдите си, не означава, че си като него.
Да се бия с него ще бъде чест. Да се бия с теб е като упражнение.
Наистина ли си мислиш, че можеш да ме спреш?
Мислиш си, че имаш сили да спреш някой от нас?
Сега вече знаеш какво е да кървиш.
Скоро, целия град ще кърви.
Детектив 1, проследи врага. - Разбрано.
Тук съм. Държа те, държа те.
Ще се оправиш. - Никога не съм усещала такава болка.
Никога не съм усещала болка.
Не си неразрушима, Кара.
Добър ход, да позволиш извънземния да те разреже на две.
Ако разгадаем оръжието му, може да ни помогне да го победим. Погледни това.
Помогна ни.
Знаеш ли за майка ми?
Тя е затворила всички тези извънземни?
Точно заради това не исках да се разкриваш.
Показвайки себе си, показвайки това.
Форт Роз биха дали всичко,
за да отмъстя на майка ти, а
а единствения начин да го направят е като наранят теб.
Опитвам се да те предпазя.
Беше права.
Света не се нуждае от мен.
Кара, аз съм. Може ли да поговорим?
Знам, че ме виждаш.
Знам какво мислиш.
Мислиш, че всичко е по твоя вина.
Но не е.
Преди да дойдеш да живееш с нас,
аз бях звездата.
И тогава, имам предвид,
как можех да се конкурирам с теб?
С някой който може да докосне звездите?
Бях щастлива, че реши да не използваш силите си.
Когато избра да си никоя,
някак си ме караше да се чувствам нещо повече.
Сега света има нужда да полетиш, Кара.
Не мога, Алекс.
Не мога да го направя. - Да, можеш.
Семейството ти вярва в теб.
Знам, че вярваш. - Нямах предвид мен.
Това е дневникът на Криптон.
Нанк и стария му екип го възстанови от пада, който те доведе на Земята.
Мамо.
Кара, моята смела дъщеря.
Станала си жена. Знаех, че ще успееш.
Независимо, че си изпратена да защитиш малкия Калел,
твоята съдба не приключва с това.
Няма правилен път в живота. Ще губиш своята пътека хиляди пъти.
Това, което е важно да намериш своя път обратно към
това смело момиче, което винаги си била.
Бъди мъдра, бъди силна
и винаги бъди честна към себе си.
Какво ще правим сега?
Първото най-важно.
Трябва да се преоблечеш.
Здравей, Агент Данвърс и сестра й от друга планета.
Тук е да ни помогне в битката срещу Вартекс.
Казах ти, че не вярвам на извънземни.
Няма друг, на който да вярвам толкова.
Точно като братовчед й, тя е пратена, за да ни помага.
Ако искаш моята помощ, ще я допуснеш. - Намерихме, Вартокс.
Сър. Дами. - Къде?
В парчето метал, което взе от ръката на Супермомичето,
Брадвата на Вартех има уникален ядрен пръстов отпечатък.
Сателитите го хванаха да се насочва към града.
Вартекс каза, че е готов да убива хора.
Заповядай на групировката да го нападне.
Твоите хора, няма да го спрат. - Благодаря за мнението г-це Данверс.
Директор Хеншал. Хората в този град ще умрат заради нещо, което направих.
Аз започнах това. Трябва да ми позволиш да го спра.
Увери се, че ще победиш.
Следиш ли целта?
Хванах го.
Не трябваше да идваш за още.
Не е достатъчно силна.
Защо? Само защото е момиче?
Точно на това разчитаме.
Анализирах метала от брадвата.
Задвижва се от самостоятелно генериращ се атомен заряд,
достигащ 2500 градуса.
Как това помага? - Ако стане по-топло ще гръмне.
Трябва да се приближи достатъчно близо, за да си свърши работата.
Спри, предавам се.
Не искам да умра. - Прати на майка си поздрави.
Кара, направи го сега.
Не става. Не мога да го направя.
Точно заради това си пратена тук.
Вярвам в това, трябва и ти да повярваш.
Приключи се.
Мислиш, че аз съм заплахата?
Нямаш никаква идея какво идва.
Тя следваше заповедите ти. Спечели.
Да. Този път.
Директор Хеншал.
Не бях вербувана заради сестра ми, нали?
Не, заради нея си тук.
Заради това трябва да й кажеш да остане.
Ако вярвам на коментарите в сайта,
пишат за боксов мач в пустинята между Жена и влечуго.
Ще ти разкажа за следващата ни борба с престъпността на обяд.
Чакай, Супер приятелите се завръщат? - Няма да се наричаме така.
Имаш ли време за обяд? - Сигурно си гладна.
Сигурно си загубила много калории, борейки се с извънземното брадва.
Чакай ме на покрива.
Знаел си.
През цялото време. Той ти е казал.
Знаеше, че се опитвам да разширя хоризонтите си,
като услуга, той ми помоли да дойда тук в Нашънъл Сити.
Да се навъртам. Да съм близо до теб.
Чакай малко.
Той иска да правя това?
Защо просто не ми е казал?
Защото искаше сама да избереш за себе си.
Както той направи.
Точно това те прави герой, Кара.
Ето.
От него.
В това одеяло беше увит когато беше бебе.
Очевидно, тази пелерина няма късане.
Благодаря.
Много се гордее с теб.
Аз също.
Сега, нямаш ли град да защитаваш?
Знаеш...Нагоре и напред?
Бях пратена тук да защитавам братовчед ми.
Оказа се, че няма нужда от закрилата ми.
Но има цяла планета от хора, които се нуждаят.
Земята вече няма един герой.
Сега има мен. Сега има Супермомиче.
Генерале, Вартокс е мъртъв.
Избра смъртта пред затвора. - Типично за расата му.
Смъртта ми постигна нещо. Разбрахме кое е момичето.
Оказа се, че е дъщеря на Алура.
Моята скъпа племенница.
Разбира се.
Избяга с братовчед си.
Тя е малка заплаха в сравнение с нашите възможности.
Грешиш. Ако е същата като майка си, то тя ще бъде също толкова опасна.
Беше мое право да владея Криптон, сега ще владея Земята.
Всички ние. Намери я и я убий.
Сигурна ли сте, Генерале?
Все пак Зорел е ваша кръв.
На никой не му е позволено да застане срещу нас.
Дори и племенницата ми.