Da jeg var barn, holdt planeten min Krypton på å dø.
Jeg ble sendt til jorden for å beskytte fetteren min.
Kapselen min ble slått ut av kurs, og da jeg kom hit-
- hadde fetteren min allerede vokst opp og blitt Superman.
Jeg skjulte hvem jeg var til jeg ble tvunget til å vise meg ved en ulykke.
For de fleste er jeg reporter i CatCo Worldwide Media.
Men i skjul jobber jeg med søsteren min for DEO for å beskytte byen min-
- mot romvesener og andre som vil den vondt.
Jeg er Supergirl.
- Dette har skjedd: - Jeg er ingen vanlig hvit marsboer.
Jeg lot deg leve for å få se deg råtne i denne cellen.
Dette er Leslie Willis - live på tråden.
Leslie Willis er død. Dette er Livewire.
Jeg vil bli superhelt og hjelpe deg å redde verden.
- Klar? - Jeg ble født klar.
Imponerende.
Du har fanget Hanks motvillige ikke-smil.
- Avslutt simuleringen! - Der satt den!
- Forsiktig. Mon-El? - Ja?
Noen feil, men færre omkomne pappfigurer har vi aldri hatt.
- Du er motivert og slår kjempehardt. - Ikke like hardt som deg. Foreløpig.
Noensinne. Men da du parerte laseren, traff du jenta der.
- Den hodeløse? - Hva er den første helteregelen?
- Beskytt folket. - Har du styr på å beskytte sivile?
Jeg har kontroll. Superkontroll. Supergirl-kontroll!
Jeg bare tuller. Jeg har kontroll. Nå gjør vi det igjen.
Du kan trenge å skifte. Jeg tror tiden er inne.
Pakket som julegaver. Guardian har også jobbet nattskiftet.
Skal vi, mine herrer?
Nei! Hva...? Er du skadet?
- Så du ikke på? - Jo da. Slag og pang-pang.
Det siste ble litt komplisert.
Det der er et kulehull i drakta jeg har laget! Ble du skutt?!
- Bare litt skutt. - Vi forteller det til Kara.
Jeg fikser det ikke! Er drakta defekt, må jeg fikse den.
Samtidig som jeg lager Mon-Els drakt. Han er ferdig i superheltbarnehagen.
Nå må jeg lage en drakt til ham, så jeg har allerede fullt opp.
- Så han vil bli superhelt? - Fokusér! Winn er trøtt.
- Vi må slutte å lyve for Kara. - Du vet hva hun kommer til å si.
Hun respekterer deg alt og er kanskje takknemlig for hjelpen.
Dette er første gang jeg noensinne har bedt deg om noe.
- Jeg snakker med henne i morgen. - Takk!
Men det er ikke i morgen ennå. Så én til.
Bare én til. Én eneste.
- Hva skjer? - Kode blå i isoleringscelle 19.
Det er M'gann.
Nei!
- Hva er galt med henne? - Så vidt jeg kan se: ingenting.
Verdiene er gode, hun puster normalt og hjerneaktiviteten er helt fin.
- Hun skrek som om hun ble angrepet. - Jeg har sett båndene.
Hun var alene, og ingenting tyder på at det var noen usynlige angripere.
- Tror du at hun later som? - Jeg mistenkte det, men ikke nå.
Jeg føler det. Hun er ikke der.
Jeg kan ta noen prøver. Vi kommer på noe, ikke bekymre deg.
Jeg bekymrer meg ikke over forbrytere.
Vil du ikke bli frisk? Før du fikk kreftene, hadde du en radiokarriere.
Du hadde et liv. Savner du ikke det, Leslie?
Hvem er Leslie? Jeg heter Livewire.
- Livewire er navnet du tok... - ...da Supergirl ødela livet mitt.
- Nå snakker vi om Supergirl. - Ja, det gjør vi, doktor.
Vi kan snakke om når jeg kommer ut herfra og griller Supergirl.
Tror du hun skriker når hun blir stekt? Det tror jeg.
- Kommer du til å skrike? - Å true meg hjelper ikke.
Du vet at du ikke kan skade meg nå.
På grunn av vannet? Huden begynner å bli rynkete, faktisk.
Det hadde nok gjort vondt å bruke kreftene mine nå.
Men ingen smerte, ingen gevinst.
Vær så snill, Freud... Jeg skal ikke drepe deg.
Kom igjen... Det hadde vært så meningsløst.
- Leslie... - Jeg heter Livewire!
Vet du hva kraft er, Freud?
Det er følelsen av å ha noens liv i ens hender.
Hvert atom strømmer av elektrisitet. Det er som å kysse en naken kabel.
Hva vil du?
- Det var på tide. - Vet du hva kraften gjør meg til?
En skurk? Ondskapsfull?
Den gjør meg til en gud.
Du ser ikke ut som en gud. Ikke her inne.
Jeg sitter ikke her så mye lengre.
- Hva skjer? - Bare litt elektrosjokk.
Nam.
Livewire. Jeg elsket radioprogrammet hennes før hun ble sprø.
Ikke si det til Kara. Livewire er hennes nemesis.
- Tenk på pressefriheten, gutt! - Hvor lenge kan de holde henne unna?
Minst ti sekunder. Hvis jeg har rett, så må du smake vegansk is.
Motbydelig. Hvis jeg vinner, ses vi hos meg i kveld.
Jeg prøver å være snill. Jeg må inn i cella. Unnskyld.
- Da blir det hjemme hos deg. - Kara Denvers, CatCo Magazine.
Jeg prøvde å stoppe henne, men hun er sterk.
Beklager. Hvordan gikk dette til?
En fange og en utkledd vakt synes å ha hjulpet henne.
- Eller så kidnappet hun dem. - Vi får holde oss til fakta.
- Dette var planlagt. - Ikke akkurat Livewires stil.
Hun hadde latt strømmen flomme og har sannsynligvis drept fangen og vakta.
Jeg vet at Livewire er et følsomt tema, men ta deg sammen.
Hva snakker du om? Vi må finne henne før hun skader noen.
Livewire...
Min dame og mine herrer, den uforlignelige Livewire!
Hvem vet hvordan hun vil herje. Kanskje gjøre venninnene onde igjen?
Rotter på loftet, men rottene er strømførende og loftet brenner!
Bivån henne og fortvil!
Jeg er klar til å banke noe annet enn pappfigurer. Nå setter vi i gang!
Dette er alvor. Livewire er forferdelig.
Hun skulle aldri ha sittet i et menneskefengsel.
Hun burde ha vært her, der hun aldri hadde kunnet rømme.
- Er det der et leketøy, eller? - Nei, noe dyrt.
Vi har alt beseiret henne to ganger. Hva er greia?
Greia er at hun bringer død og ødeleggelse med seg.
Kan du komme hit litt?
Hvordan går det med henne?
Jeg har kjørt alle prøver, og det er ikke noe fysisk galt med henne.
Men hjernen hennes...
Det virker som psyken hennes drukner og drar kroppen med seg.
- Si det som det er. Hun er døende. - Hun er hjernedød om noen timer.
- Hva forårsaker det? - Det vet du best.
Biologien deres har psykiske fenomen. Kan noe angripe psyken hennes?
Det er ikke meg. Jeg hadde ikke skadet henne.
Kan du hjelpe henne med telepati, Mars-båndet?
Da får du se hva som skjer med henne. Du, om noen, kan hjelpe henne.
Jeg vet hva du synes om hennes sort. Du har vist dem nåde tidligere.
Ikke sånn! Jeg gir henne ikke mitt folks minner og min datters smil!
Hennes sort har stjålet for mye! Hvis hun dør, fortjener hun det.
La henne drukne i sine synder!
Takk for at du kom. Jeg vil fortelle deg noe.
Jeg holder på å bli vanvittig. Livewire går løs i gatene.
Jeg vet ikke når hun slår til, men vet at hun kommer til å skade noen.
- Byen er ikke forsvarsløs. - Jeg hater å ha en nemesis.
Clark får det til å virke så morsomt. Som å ha en dødelig brevvenn.
- Å ha en nemesis er stressende. - Du er ikke alene.
Vennene dine hjelper deg, og du er ikke den eneste helten i byen.
Det har du rett i.
Nettopp. Det er faktisk utrolig befriende.
- Så godt at du syns det. - Jeg trenger ikke å møte henne alene.
- Jeg har jo Mon-El. - Mon-El?
- Akkurat, ja! Superheltbarnehagen. - Ja, jeg har trent ham.
- Er det en god idé? - Det er uvanlig med superkrefter.
Sant nok, men det finnes viktigere ting enn superkrefter for en helt.
Vilje til å bety noe, og vilje til å risikere livet for andre.
Jeg tror at Mon-El er en sånn som tenker på seg selv først.
Han har kommet langt i treninga. Har du noe imot Mon-El?
Slett ikke. Han er en morsom fyr. Men han er ingen helt.
Hvorfor får du avgjøre det?
Ikke tenk på det. Bare glem det.
Unnskyld, hva ville du fortelle meg? Jeg bare stormet inn her.
Jeg ville bare... prate litt. Det er lenge siden sist.
James...!
- Jeg må gå. - Winn? Kom inn til byen.
Gi opp, Leslie! Dette ender alltid med at jeg vinner, og du taper.
Jeg er ikke Leslie.
Er det der Leslie?
Beskytt politifolkene, så slåss jeg. Ikke bekymre deg for meg.
Hold dere unna!
- Vi ses om litt. - Supergirl, bak deg!
Løp!
- La meg hjelpe deg! - Nei, beskytt politibetjentene!
Helvete heller!
Sett fart!
- De slapp unna. - Ja.
- Du skulle jo beskytte politifolkene. - Beklager. Klarte han seg?
Går det bra?
James?!
Jeg trenger egentlig ikke motorsykkel når jeg er så rask-
- men jeg vil veldig gjerne ha en. Får man superheltrabatt et sted?
Gjelder det penger...?
Stilig drakt. Har du lagd den?
- Jeg hadde tenkt å si det. - Jeg ba ham gjøre det.
- Alle kjente til det? - Jeg trodde at han var kontorrotte.
Kara... Dette angår bare oss. Ikke dem.
Du har rett. Kan dere gi oss et øyeblikk?
Jeg er rolig.
Jeg skal høre på deg, for det har du fortjent.
Men du må forklare hvorfor.
For det du føler...
Det som får deg til å ville gjøre alt bedre, er samme følelse som jeg har.
Jeg har alltid hatt den. Jeg har prøvd å hjelpe folk på mange måter.
Både i karrieren og som venn.
Men det holder ikke.
Men dette gjør det.
Jeg var aldri ment å være Supermans eller din skygge.
Jeg er mer meg selv som Guardian enn jeg har vært som James Olsen.
- Vi er det samme. - Slett ikke.
Du er menneske og kommer til å bli drept.
Den minste tabbe eller menneskelige feilbedømmelse, så er du borte.
- Du klarer deg ikke som jeg og... - Mon-El?
Han forlot sivile ubeskyttet, og jeg måtte ta hånd om dem.
- Han har mer å lære. - Derfor fikk en politimann elsjokk.
Han bryr seg bare om seg selv og deg.
Han kan forandre seg. Det kan ikke du!
Du kommer aldri til å være sterk nok for dette.
Det er ikke du som bestemmer hvem som er en helt.
Hvem er du som skal bestemme hva jeg skal være? Eller hvem jeg skal være?
Jeg er ment for dette.
Hvis du ikke slutter, så stopper jeg deg.
Du må gjerne forsøke.
- Vil du vite hvordan hun har det? - Det vet jeg alltid.
Hun kunne vært på den andre siden av byen, og jeg hadde merket henne.
Krigens siste grusomhet er at jeg fremdeles har en forbindelse til dem.
Da jeg trengte henne...
Da du trengte henne... så åpnet hun en blodåre for deg.
Hun må ha visst at hun risikerte å avsløres som hvit marsboer.
Men hun gjorde det likevel. Hun sa at hun prøvde å hjelpe rasen din.
- Jeg antar det er sant. - Så bruk det telepatiske båndet.
Hvis du får se fortiden hennes, kanskje du ser hennes godhet.
- Jeg vil ikke tilgi henne. - Hvorfor ikke?
Hat kan bli ens grunn til å leve når man har mistet alt man elsker.
Hvis jeg ville finne noe godt i rasen deres...
...så hadde jeg ikke hatet henne.
Tilgivelse er ikke noe man gir den som har såret en.
Tilgivelse er noe man gir seg selv.
Vent!
- Vi må snakke sammen. - Hva er galt?
Jeg kan ikke stole på deg. Du var skjødesløs.
- Du forlot posten og noen ble skadet. - Jeg prøvde å beskytte deg.
Jeg trenger en partner som gjør som jeg sier!
Jeg sa til deg at du skulle beskytte sivile til enhver pris.
- Hvorfor hører du ikke på meg? - Fordi...!
- Hvorfor jobber du med meg? - Jeg har krefter jeg burde bruke.
Det er ikke et svar.
Liker du meg?
- Nå er det ganske vanskelig. - Du kysset meg da du var syk.
- Er du her fordi du liker meg? - Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Jeg vil jobbe med deg - ikke noe mer. Beklager hvis det skuffer deg.
- Hvor er du på vei? - Jeg skal prøve å finne Livewire.
Jeg er visst den eneste som forstår hvor ondskapsfull hun er.
- La meg bli med. - Ikke noe mer superhelting for deg.
Hjelp meg vekk herfra!
- Unnskyld. Gikk jeg glipp av noe? - Pinlig stillhet.
Spill klippet, Winn.
- Jeg er ingen ekspert på rømninger... - Men Livewire ble kidnappet.
- Jeg tok feil. - Har du klart å spore Livewire?
Ikke ennå. Jeg sliter med å skille hennes energi fra andre bølgelengder.
Mon-El, hold deg klar. Supergirl, kom til sykestua.
- Har du tid? - Ja. Hvordan er stemningen der nede?
Alle er bekymret siden jeg ikke har funnet Livewire ennå.
Men greia er at jeg vet akkurat hvor hun er. Takket være vitenskap.
Skal vi fange henne og vise Supergirl hva vi kan gjøre?
- Fyren i bilen holder stilen. - Guardian tar hjem seieren.
Å nei... Hun har ikke mye tid igjen.
Dette er ingen avskjed. Jeg skal få henne tilbake.
Jeg må prøve det telepatiske båndet. Det er det eneste rette.
Jeg har aldri forsøkt med en hvit marsboer og vet ikke hva som skjer.
Hvis noe skjer, så vekker jeg deg.
- Du må gjøre noe for meg. - Så klart.
Jeg kommer til å gjenoppleve ting.
- Dødsfall. Krigen. - Hva trenger du?
Bli hos meg. Begge to.
- Vi går ingen steder. - Vi er her, J'onn.
- M'gann? - Det er her det skjer.
Hva skjer med deg?
Løp, grønn! De dreper deg om de finner deg her!
M'gann, det er J'onn.
- Dette er et minne. Vi er trygge. - Jeg startet brannen.
Jeg drepte de andre vaktene. De kommer til å drepe meg.
Men de må ikke finne deg.
Er det brannen i vakthuset?
De ville at jeg skulle drepe et barn. En liten gutt.
Han gråt, og de lo. Jeg tok ham med bak brakka.
Han var så redd for meg. Jeg klarte det ikke.
Løp!
Jeg dro tilbake og drepte folket mitt.
De tilgir meg aldri. Jeg kommer til å dø her.
Hør på meg. Du dør ikke her.
Du overlever. Du flyktet den dagen og reiste til jorden.
Du overlever og holder fast ved livet.
Du treffer meg.
En grønn marsboer. Og du redder meg også.
Jeg skjulte hvem jeg var og sa at jeg var grønn.
- Jeg ville... - Fortell.
Jeg ville bli din venn.
Jeg kunne ikke gjenopplive ditt folk, men kunne gjøre deg mindre ensom.
Jeg er fryktelig lei for det.
Jeg er her med deg. Jeg ser deg.
Du er min venn, M'gann M'orzz.
Du er tilgitt.
- J'onn... - Det er på tide å komme hjem.
Vær så god, fortsett gjerne å sparke og skrike.
- Jo mer energi får mine... - Kopier.
Hvorfor bruke billige kopier når vi kunne samarbeidet?
- Da hadde du fått ekte vare. - Du har ikke forstått formålet ditt.
Etter angrepet mot politistasjonen vil alle ha mine supersoldater.
Jeg visste at Supergirl ikke kunne motstå det-
- og mine supersoldater slo både politiet og henne med elektrisitet.
Min elektrisitet!
Dette er opphavsrettsbrudd! Jeg skal saksøke deg.
Og så skal jeg drepe deg.
For en guffen dame.
- Inntrengeralarm. - Tiden er inne.
- Hvem er du? Hvor er Supergirl? - Hun er opptatt. Jeg er Guardian.
Flott... Da er løpet kjørt.
- Hvem faen skal du forestille? - Den andre Superman. I trening.
- Drakten din suger. - Det var stygt sagt.
- Hva gjør du her? - Det samme som deg.
Visste dere at de fleste forskere eksperimenterer på seg selv først?
Morn, Kara! Husker du da jeg sa at jeg ikke visste hvor Livewire var?
Det var ikke helt sant. Kjeft på meg senere, vi har større problemer.
- Hvor er du? Er du med James? - Guardian og Mon-El er her.
Og kanskje de allerede er fanget.
Vet dere hva jeg elsker?
Smågutter som tror at de er bedre enn kvinnen som er superhelt.
Kan du komme deg ut av lenkene?
- Din onde vitenskapsmann! - Jaså, lenkene?
Gøyale, hva? Patentsøkt.
Men "Shark Tank" takket nei da jeg vurderte dem for høyt.
- Hva skal du gjøre med oss? - Og hva er "Shark Tank"?
Prototypene mine er for svake, og jeg trenger oppgraderte modeller.
Og dere to er perfekte eksemplarer.
Kanskje jeg blir nødt til å tømme vårt lille batteri for å klare det.
- Men det er dere verd. - Vi slåss aldri for deg.
Det kommer dere til å gjøre. Og du kan definitivt dø.
- La henne være! - Hvorfor det? Hun er jo ond.
- Det holder nå! - Slutt!
Ta hånd om dem, så redder jeg Livewire.
Dette kan gjøre vondt.
Så snilt av deg. Dumt - men snilt.
Du virker ikke så frisk, Blondie. Jeg kan varme deg opp.
Du kan drepe meg for alt du tror at jeg tok fra deg.
Men du hadde ikke vært den du er uten meg. Og dette er den du er nå.
Det var han som prøvde å stjele kraften din - ikke jeg.
Vi er ikke allierte, men jeg kommer til å straffe ham for deg.
Hva sier du?
Vi kan snakke om det når jeg har håndtert Frankenstein.
Det er bare én Livewire, din drittsekk!
- Stor tabbe. - Nei, Leslie! Du får ikke drepe ham!
- Vi skulle jo straffe ham. - Ikke sånn. Han skal i fengsel.
Vi kan gjøre opp. Du får kaste ham i fengsel om jeg slipper å dra selv.
- Det kan jeg ikke gå med på. - Da griller jeg ham.
- Jeg er Livewire! - Livewire, hør på meg!
- Du vet at du ikke kan stoppe meg. - Men du vet at jeg skal jakte på deg.
Hvis du skåner livet hans, så kanskje jeg venter til han er i fengsel.
Kanskje.
Det blir bare oss jenter neste gang. Vi kan flette håret på hverandre.
- Vi kan fortsatt fange henne. - Det skal jeg gjøre, men ikke i dag.
Det du gjorde, var ren ulydighet! Om du skjuler noe igjen, blir du...
- Drept? - Oppsagt!
- Det var flaks at ingen døde. - Får jeg...?
Får jeg gå tilbake og trykke på knappene mine?
Gå, du. Men én siste ting...
Du og Mr. Olsen er et ganske godt team. Uaktsomme, men imponerende.
Tilbake til jobben.
- Så hun er på frifot igjen? - Hvorfor slapp du henne?
Livewire lot være å drepe meg. Hun har fortsatt noe godt i seg.
Kanskje hun byr på flere problemer, eller så kommer hun til å søke hjelp.
Unnskyld meg.
Hun løslot Livewire. Det betyr vegansk is hjemme hos meg i kveld.
Jeg burde aldri ha veddet om det. Ekkelt!
- Hva gjør vi nå? - Det vet du best.
Vi kan ha det som før da vi var supervenner og på samme lag.
Vi hjelper deg, men får ikke være forbryterbekjempere?
- Dere får leve. - Men ikke livene vi vil ha.
- Jeg vil ikke være en kontorrotte. - Jeg vil ikke sitte ved datamaskinen.
Vi fortsetter, alene om vi må, men vil gjerne samarbeide med deg.
Dere var helter for meg lenge før alt dette.
Dere vil hjelpe, men dette er feil måte. Jeg skal ikke stoppe dere.
Men vil dere utsette dere for fare, kan jeg ikke støtte dere.
- Da får det vel bli sånn. - Det får vel det.
- Har du det bedre? - Bedre. Kom inn.
Takk.
Hvor lenge må jeg bli her?
- Du må bli på observasjon. - Og så tilbake til cella.
Nei. Du er fri.
Med alt det du gjorde, har du sonet straffen din.
Begge to har rett til å gå videre.
Jeg må fortelle deg noe. Jeg vet hva som skjedde med meg.
Jeg forsvarte meg mot et psykisk angrep og ble innestengt i meg selv.
- Forsvarte deg mot hva? - Folket mitt.
De vet hvor jeg er, og de er på vei.
- Hei! - Hei.
- Ja, det er døra di. - Stig på.
- Har du det bra? - Ja visst.
Men du...
Du hadde rett. Jeg husker at jeg kysset deg.
Vil du sette deg? Det føles som at vi burde sitte.
Jeg husker det.
Jeg var syk og alene. Og du lente deg over meg.
Du må ha vært lei deg, for øynene dine var sprøtt blå.
Det er de alltid, men de var nesten som kometer.
Jeg har aldri sett noen så vakker.
Så kysset jeg deg.
Det føltes greit at jeg var...
Det var greit at jeg var døende siden jeg hadde fått kysse deg.
Jeg reddet deg på politistasjonen...
...fordi jeg bryr meg om deg.
- Kometer. - Mon-El...
Jeg prøver ikke å overbevise deg. Jeg vet at du ikke bryr deg om meg.
- Men jeg bryr meg om deg. - Men ikke på samme måte.
Det er helt greit. Bare du fortsetter å jobbe med meg.
Jeg er ærlig, og nå kan vi glemme det og legge det bak oss.
- Ja. - Så forblir du makkeren min.
- Takk for at du er ærlig. - Ja visst.
Fin samtale.
Vi ses i morgen, partner.
Tekst: Audun Bie www.sdimedia.com