Da jeg var barn, var planeten min Krypton i ferd med å dø.
Jeg ble sendt til fetteren min.
Kapselen kom ut av kurs.
Da jeg kom til Jorden, var han blitt til Supermann.
Jeg skjulte identiteten min, -
- men en ulykke tvang meg til å avsløre den.
Jeg er journalist for CatCo Worldwide Media.
I skjul jobber jeg med søsteren min for DEO-
- for å beskytte byen mot romvesener og andre som vil den vondt.
Jeg er Supergirl.
- Tidligere... - Mor?
- Far? - Gutten min.
Du svek meg, min elskede. Jeg er ikke ferdig med denne verden.
- Lena Luthor? - Hvem er du?
Jeg har et forretningsforslag.
Vi vil ikke skade gislene.
Det trenger dere ikke.
Ingen tvinger dere. Dere velger å gjøre dette.
Du og vennen din valgte å gå inn i banken og ta de gislene.
Men dere kan velge å legge ned våpnene.
Dere kan la dem gå.
- Dere kan velge å ikke skade noen. - Se der oppe!
Ikke engang Pretty Boy Floyd fikk møte Supergirl.
Det blir en artig historie å fortelle i fengsel.
Supergirl. Jeg hadde nesten taket på ham.
Jeg hjalp deg i mål. I tide til middag. Vi ses.
- Takk. - Ikke vær flau, Alex.
Da jeg prøvde mikroen første gang, måtte tre kvartaler evakueres.
Enkelte atomsprengninger er mindre skremmende.
- Jeg liker pizza bedre enn paella. - Jeg også.
- Jeg digger skinke og ananas! - Det burde ikke være godt.
Hva med kjæresten min?
Bankranere én, Supergirl to.
Hva skal man med politifolk i byen!
Han er fra en annen planet. Han vet ikke hva han sier.
Hvorfor prøve å prate ham ned når Supergirl kan hente ham!
17 timer med god, gammeldags gisselforhandling kastet bort.
Du er vel ikke opprørt over at jeg fikk dem trygt ut?
Jeg ville ha klart det.
Kanskje. Det viktigste er at de er i fengsel.
Så lenge de ikke bruker Supergirl-forsvaret.
Kriminelle bruker det for å få tiltalen frafalt.
Overdreven maktbruk, bevisforstyrrelse og borgerjustis.
Jeg står for håp og medfølelse! Jeg gjorde det jeg måtte gjøre.
Maggie prøver å si at du gjør en fantastisk jobb mot...
Et enorm, lille uhyre eller en kyborgmorder, ja.
Men stort sett krever politiarbeid en mer forsiktig tilnærming.
Du påførte dem armbrudd og hjernerystelse.
Og det var etter at du krasjet inn gjennom taket.
Nå har det et stort Supergirl-formet hull i seg.
Tusen ting kunne ha skjedd fra du ringte til gislene kom ut.
Ja, jeg knuste kanskje noen vegger, men jeg fikk alle trygt ut derifra.
Du ser deg aldri for før du tar spranget.
Det er fordi jeg kan fly.
Siden jeg selv er en slags superhelt, -
- kan jeg si at iblant er det bedre å slå enn å snakke.
Men ord kan påføre mer smerte. Jeg har opprørt deg. Jeg skal gå.
- Nei, Kara... - Takk for middagen.
Kjære!
Jeg vil bare at du og Kara skal gå overens.
Det gjør vi. Men ikke alltid jeg og Supergirl.
Greit. Bare prøv, ok?
Greit. For din skyld. Hvor skal du?
Jeg skal be Kara om å prøve også. Hun er like sta som du er.
Jeg har sett på forslaget, Rhea, og jeg har aldri sett noe slikt.
En innretning som kan forandre på materie er forbløffende.
Jeg så Ted-talen din om kvanteteknologi.
Da innså jeg at dette var noe for deg.
Det vil være en revolusjon for reise, energi, alt mulig.
Du kan flytte mat til sultområder og fikse den globale oppvarmingen.
Hvis det fungerer, da.
Forslaget er fornuftig, men det er bare en teori.
Derfor trenger jeg deg. Det jeg tenkte, -
- var at om vi krysser L-Corps intelligensarbeid med min design, -
-er jeg sikker på at vi får det til.
Jeg har holdt noen detaljer utenfor forslaget.
Jeg må måle interessen før jeg avslører alt.
Jeg er interessert.
- Jeg har reservert bord på Paka's. - Kan jeg si nei da!
Kan du sende dette til layout?
- Hei, Kara. - Er alt i orden, Maggie?
Jeg lurte på om Alex kom til deg.
Sov ikke du hos henne?
Jo, men hun gikk etter deg da du dro.
- Overnattet hun ikke hos deg? - Nei. Kanskje hun dro til DEO.
Ifølge Winn kom hun hverken i går eller i dag.
- Mysteriet er løst. Alex? - Hallo, Kara Danvers.
- Hvem er dette? - Hvem er du?
Alle tror at du er en journalist, men jeg kjenner sannheten-
- Hva vil du? - Jeg har søsteren din her.
- Du lyver. - Nei.
Peter Thompson soner en livstidsdom i Albatross Bay Supermax.
Sett ham fri innen 36 timer, hvis ikke dør søsteren din.
Og det vet jeg at du kan, for jeg vet at du er Supergirl.
Hallo?
Jeg kjente deg igjen fra heisen. Jeg vet hvem du er.
De jeg jobber for, finner meg.
Og når de gjør det, vil du oppleve en verden av smerte.
Så jeg gir deg én sjanse. Sett meg fri nå.
Når jeg slipper ut herifra, blir det slutten for deg!
Hva sa personen som hevder å ha kidnappet Alex?
Han skal drepe Alex om jeg ikke befrir Peter Thompson.
Han vet at Kara Danvers er Supergirl. Han tok Alex fordi hun er min søster.
Kan vi ikke bare hente ut Peter Thompson?
Vi forhandler ikke med terrorister.
Gjør vi det, vet alle at Supergirl kan kontrolleres.
Og selv om vi gjør det, vet vi ikke om han slipper henne fri.
Sett i gang og jobb, folkens!
- Sett noe til sporingsenheten? - Den ble koblet ut i går kveld.
De må ha klart å skru den av.
Har vi sporet telefonsignalet?
Han har brukt fire ulike releer for å skjule signalkilden.
Hvis han vet at du er Supergirl, bruker vi det til vår fordel.
Hvem vet om hemmeligheten?
Jeremiah, Eliza, Clark, DEO og Lillian Luthor.
- Er Thompson knyttet til Cadmus? - Nei.
Vi vet ikke hvor Alex er. Vi har ikke åsted eller bevis.
De har planlagt dette en stund.
Kidnapperen er et spøkelse og vil ikke bli funnet.
Så hva går vi etter?
Hvem er Peter Thompson, og hva betyr han?
- Hvor studerte du? - Oxford. Og en master fra MIT.
Hadde du Martinez på MIT?
Jeg var der en del år før deg, men jeg tar komplimenten.
Og du skal få en tilbake.
Varmestrålingsgeneratoren din forbløffet meg. Du er et geni.
- Nå er du altfor vennlig. - Jeg er ærlig.
Jeg skulle gjerne ha hatt en datter som deg. Moren din er nok stolt.
- Det vil jeg ikke akkurat si. - Det er ikke noe enkelt forhold.
- Det er nokså apokalyptisk. - Vi trenger ikke å prate om det.
Det går fint. Hun brydde seg aldri noe særlig.
Hun kom tilbake for å stjele fra meg og rette falske anklager mot meg.
Men du tar det med godt humør. Jeg er imponert.
Jeg prøver, men jeg lykkes sjelden.
- Gjør moren din livet surt for deg? - Sønnen min.
Han var lyspunktet i livet.
Men ganske nylig traff han en forferdelig jente.
Alt forandret seg.
Mannen min og jeg... Vi mistet sønnen vår.
Og like etter det døde mannen min.
- Så fryktelig. - Beklager. Jeg er sjelden så åpen.
- Det var jeg som begynte. - Jeg bør vel dele alt.
Dette er ideene jeg holdt utenfor forslaget.
Jeg kan knapt berge meg. Og jeg lover å ikke stjele det.
Uansett hvordan dette går, kommer nok vi to til å bli venner.
Skål for nye venner. Takk gudene for at jeg fant deg.
Mr. Thompson? Hank Henshaw fra FBI.
Dette er betjent Sawyer fra NCPD og Ms. Danvers fra CatCo Magazine.
En agent, en purk og en bladsmører. Hva skyldes denne ære?
Mappen din er spennende lesning. Inntrengning, fyllekjøring og drap.
Dere kom vel ikke for å smigre meg?
En anonym person ringte og ba om at du skulle slippes fri.
Det er jeg ikke vant til. Som regel vil de ha meg innelåst.
En livstidsdom er ikke lett. Du er her inne helt alene.
- Har du kontakt med noen på utsiden? - I forrige uke.
Mr. JC Penney sendte meg et brev.
Det var salg på kalosjer. Men de kan ikke brukes her.
Nå holder det! Livet til søsteren min står på spill.
- Ms. Danvers. - Spar sarkasmen. Hvem er det?
Hvem har henne?
- Hvem har søsteren min?! - Jeg vet ikke.
- Du juger. - Nå holder det.
- Hvorfor lot du ham gå? - Jeg leste tankene hans.
Å miste kontrollen vil bare få henne drept.
- Winn... - Vi har et spor.
Jeg sjekket Peter Thompsons besøkslogg og fant et hyppig navn.
Det er et falskt navn, men jeg foretok en ansiktsgjenkjenning.
- Thompson har en sønn. - Han har jo ingen familie.
Thompsons navn står ikke på sønnens fødselsattest.
Jeg sjekket navnet mot rettsdokumentene.
Gutten vitnet under domsavsigelsen.
Han heter Rick Malverne. Han har et hus en times tid herfra.
- Hvorfor låter det så kjent? - Han vokste opp i Midvale.
Alex? Alex?
- Alex? Alex? Alex? - Hun kan ikke høre deg, Kara.
- Rick? - Jeg har ikke sett deg siden skolen.
Hvor er søsteren min?
- Har du sluppet faren min fri? - Jeg kan ikke.
Kan ikke eller vil ikke?
- Fortell meg hvor hun er. - Det er ikke sånn det funker.
Kan du ikke prøve å være snill, Kara?
- Du var alltid så snill. - Bare la meg prate med henne.
Hvis det er det som skal til, så hjelper jeg deg gjerne.
- Alex? - Kara? Er det deg?
Rick Malverne fra Midvale kidnappet meg.
Han er her nå. Er du i god behold?
- Kan du bruke sporingsenheten? - Den fungerer ikke.
Ja vel. Når har dere blitt gjenforent nok.
Dette er en enkel sak.
Hun har sagt at alt er i orden.
- Nå bytter vi faren min mot Alex. - Faren din er skyldig i mord.
- Uaktsomt drap. - Fortell meg hvor hun er.
Tikk-takk, tikk-takk.
Det er kulere på nært hold.
Skader du meg, finner du henne aldri.
Og da dør hun. Sakte...
- Han ser normal ut. - Han var snill på skolen.
- Hvorfor gjør han dette? - Jeg kan ikke lese tankene hans.
Slipp meg inn. Jeg kan snakke med ham.
Kriminalbetjent Sawyer. Og folk sier at politiet er fraværende!
- Så du kjenner meg? - Ja. Jeg har planlagt dette i et år.
Jeg har fulgt med på Alex. Jeg vet alt.
- Hvordan visste du hvem jeg var? - Den dagen på stranden. Før brillene.
- Hei, Rick. - Vi skal på stranden. Blir du med?
Da ante jeg ikke at Alex skulle spille for det andre laget.
Jeg var bare glad hun kom.
Søsteren din er litt rar.
Så skjedde det en bilulykke.
- Kara! Hva driver du med? - Alex!
Søsteren gikk derfra uten en skramme.
Folk sa at det var adrenalin, men...
- Det trodde ikke du. - Kara Danvers gjorde noe utrolig.
Det la seg på minnet.
Så bodde Kara i National City, og så dukket Supergirl også opp.
Jeg la sammen to og to.
Hva skjedde med deg? Alex var syk, og jeg spiste lunsjen min alene.
Du satte deg med meg.
Jeg var 14 år og hadde ikke et fint hus og en perfekt familie.
Du aner ikke hva Alex ofret for meg eller hva jeg måtte gjennomgå.
Fordi du måtte skjule superkreftene dine?
Jeg skjulte blåmerker!
Aner du hvordan det føles at din mor kaller deg søppel hver kveld?
Et belte hver gang du hadde feil oppfatning av noe?
Så fant jeg en livline. En far som mor skjulte for meg.
Han reddet meg fra henne og fikk meg ut av Midvale.
Han måtte alltid slite, men det sto mat på bordet.
Og han betalte for studiene mine.
For tre år siden tok delstaten ham fra meg.
Faren din drepte to mennesker.
De fortjente det. Og nå skal jeg redde ham.
Jeg fatter ikke at vi prater om meg. Dere har 24 timer og 11 minutter.
Kom igjen, Kara. Vis litt av gløden fra skoletiden!
Befri faren min! Hvis ikke dør søsteren din.
Bruker du slike krefter på å befri faren min, er hun tilbake i kveld.
Nå holder det, Kara.
Det blir artig å se hvem av dere som er mest glad i henne.
Jeg ville ærlig talt ikke ha klart å gjette.
Heia hingstene.
- Han får ett minutt. - Nei.
Jeg har det vi trenger.
Vi vet hvordan han vet det.
Rick har knyttet selvfølelsen til Thompson.
Thompson er løsningen.
Liker du det du ser?
Det er veldig interessant.
Jeg vil gi deg adgang til heisen så du slipper eskorte.
Vaktselskapet trenger et avtrykk, så får du kortet ditt.
Holder det?
Det er et problem med designen. Vi trenger et utenomjordisk element.
Vi har 118 av dem, og dette ville være kategorisert som 260.
- Jeg forstår ikke. - Jeg tror det.
- Det var da jeg takket gudene, hva? - Du er et romvesen.
- Og her er beviset. - Rødt er aldri bra her.
Jeg hjelper ikke deg med å bygge noe som helst.
Du snakket om svik, men du sviker andre med bravur.
Ut av kontoret mitt.
Væpnede vakter kommer om du ikke finner veien ut.
- Ricky! - Pappa?
I fengselet så jeg hele tiden for meg den dagen-
- da jeg kunne prate med deg uten en glassrute mellom oss.
Og nå gjør vi det. Det er godt å se deg, gutt.
DEO gjorde alt for å befri ham.
Nå må du si hvor Alex er.
- Nei. Ikke før vi er langt unna. - Tror du at vi er dumme?
Nå er det din tur.
Så du kan sende oss til Gitmo? Niks.
Men kanskje han gir deg noe. Et tegn på godvilje.
Du er nødt til å gi dem noe, Ricky.
Si hvor hun er.
Dere har virkelig klart å gjenskape hans vesen.
Da han ikke kunne bestemme seg for å klemme meg eller ikke.
Sånn var pappa.
- Hva snakker du om? - Han var aldri med på sånt.
Han ville ha sørget for å komme seg vekk fra fengselet.
Jeg har planlagt dette i årevis. Tror du at jeg glemte deg, marsboer?
Dere har bare 23 timer og 14 minutter igjen, og tiden går.
Greit. Ikke noe problem.
Det var kjipt.
Kom igjen.
Ja da.
En sporingsenhet vil oppdateres.
Systemet kjenner ikke IP-adressen.
- Det er en hacking. - Vent! Det er Alex.
Hun klarte ikke å sende signal, så hun koblet seg til kameraet.
Vi må bare finne IP-adressen til kameraet. Du er så herlig, Alex!
Dere! Vi har funnet Alex.
- Har dere? - Vi fikk et signal fra senderen.
- Maggie. Winn har funnet Alex. - Hvordan da?
Du har visst undervurdert søsteren min.
- Det der ville jeg ikke ha gjort. - Du er gal.
Når vi kommer tilbake, skal du i fengsel.
Ikke si at jeg ikke advarte deg.
Pass på ham. Hei, stans!
Malverne ter seg som om han har kontroll fremdeles.
- Han blunket ikke engang. - Nei! Vi lytter ikke til ham.
- Hvert minutt teller. - Men vi løser ikke dette med makt.
- Vi må gjøre det rette. - Du ville ha gjort som meg.
Du er ikke den eneste som bryr deg om henne!
Kara! Jeg er her nede.
Fire? Hva...?
Å, herregud.
- Hvor er hun? - Jeg sa at du ikke skulle dra dit.
Jeg ga deg 36 timer til å få faren min ut av fengsel.
Du lyttet ikke. Rommet fylles av vann på under fire timer.
- Det er på tide å sette i gang. - La meg prate med Alex.
Så...
- Alex! - Kara! Jeg trodde at du var på vei.
Han sendte oss til feil sted. Aner du hvor du er?
Jeg var bevisstløs. Jeg kan være hvor som helst.
Dette er Rick, Alex. Jeg sier at jeg ikke vil skade deg.
Be henne om å hente faren min, så kan du dra hjem og tørke deg.
Nei, Kara!
Ikke føy deg etter terroristen.
Ikke la deg presse. Du kan ikke tillate det noensinne.
Forstår du? Supergirl er viktigere enn meg.
- Alex? - Maggie?
Jeg må prate med deg på tomannshånd.
Alle står på. Vi finner deg.
Vannet stiger. Det er noe jeg må si.
Ikke prat som om dette er slutten.
I tilfelle...
Nei. Du er tøff, Danvers.
Du kommer deg ut.
- Eller så finner jeg deg. - Hør på meg, Maggie.
Vi to har akkurat startet på noe, og dette er ikke slutten.
Ikke i dag, ikke på lang tid.
Vi har feiret vår første allehjertersdag sammen.
Jeg vil at vi skal dra på vår første ferie.
Vi har ikke kranglet om ferieplaner eller oppvaskmaskinen engang.
Eller hundenavn. Vil du ha hund?
Ja. Vi kaller henne Gertrude.
Vi skal gjøre ting for første gang sammen gjennom et helt liv.
Så hold ut til jeg kommer, forstår du?
- Lov meg det. Lov meg det! - Jeg lover...
- Hvor er hun? Alex! - Hva skjedde?
Jeg ba deg om å ikke forhaste deg. Nå er det enda verre.
- Jeg trodde at det var rett. - Jeg er kjæresten hennes.
- Og jeg søsteren! - Tror du at det trumfer meg?
At du vet hva som er rett for henne? Jeg fikk henne til å være seg selv.
Jeg har like mye å tape som deg.
Du skulle ha lyttet.
Jeg trodde at jeg ga klar beskjed. Vi har ikke mer å prate om.
Gå, før jeg ringer vaktene.
Det er jeg som ikke har uttrykt meg klart nok, og jeg beklager.
Du har rett. Jeg løy til deg.
Jeg lot som om jeg var herfra fordi din mor avskyr romvesener.
Jeg antok at du også var slik.
Sånn er det å hete Luthor. Folk kommer med antagelser.
Alt annet var sant.
Ingenting er mer smertefullt enn å bli sveket av sin egen familie.
Det forstår du.
- Hva vil du ha av meg? - Jeg vil ha det jeg foreslo.
Vi skal lage en transmaterialistisk portal.
Vi har dem der jeg kommer fra.
L-Corp har lagd en generatorring som vi kan tilpasse til vår bruk.
Portalen vil hjelpe planeten din, og jeg kan komme hjem til min.
Jeg kan ikke stole på deg.
Jeg tok feil. Du er overhodet ikke som moren din, det ser jeg nå.
Men ikke la én feilbedømming hindre oss i å utrette noe viktig.
- Jeg skal tenke på det. - Mer kan jeg ikke be om.
- Lena. - Kara. Så bra at jeg fikk tak i deg.
Kan jeg spørre deg om råd angående en person?
Det passer ikke så bra nå.
- Kan jeg ringe deg tilbake? - Selvsagt.
- Er alt i orden? - Jeg ringer deg.
- Hva gjør du? - Lytter etter henne.
Jeg kan ikke høre henne. Jeg har utrolige evner.
Men jeg kan ikke slå meg ut av dette eller....
...fly fort nok til å skru tiden tilbake.
Jeg er redd for å miste den viktigste i livet mitt.
I livet vårt, Kara.
Maggie hadde rett. Jeg burde ikke ha forhastet meg.
Maggie var opprørt og lot det gå ut over deg.
Du gjorde det du trodde var best for å beskytte søsteren din.
- Jeg er redd. - Kom her.
Det er jeg også.
Mindre enn to timer, og tiden går fort.
Ja. Men hvis tiden går ut, taper vi begge to.
- Jeg tror ikke at du vil tape. - Ikke du heller.
Jeg tok feil av Kara.
Hun er for pliktoppfyllende til å gjøre som jeg vil.
Jeg feilbedømte henne.
Men jeg regnet ikke med deg. Du er jo snut.
Du kan bare gå inn og befri faren min hvis du vil.
Du bryr deg om henne.
- Det har jeg sett. - Du har overvåket oss.
Sånn som hånden din berører hennes når dere går på gaten.
Kjærligheten kan få folk til å gjøre ting de normalt ikke gjør.
Så vær så snill.
Hjelp oss med å få tilbake de som vi er glade i.
Kom igjen!
- Si at du har noe. - Jeg har prøvd alt.
Jeg har sjekket eiendeler, kontoer, telefonlogger fra fengselet.
- Vi kommer til å finne henne. - Jeg må vite om Maggie vet mer.
Hvor er Maggie?
- Hva gjør du? - Tar deg med til sønnen din.
- Bra våpen. - Kjæresten min sitt.
Alex ville ikke at du skulle gjøre dette.
Jeg vil bare ha henne hjem.
- Iblant er ikke ord nok. - Og heller ikke makt.
Hun kommer fra sønnen din. Hun har prøvd å overtale ham.
Prøve å få ham til å forstå. Vet du hvilke ord han bruker?
Ord som "redning" og "kjærlighet".
Han vil redde deg slik som du reddet ham.
Men dreper han Alex Danvers, blir han aldri reddet.
Han må leve med det resten av livet i sitt eget personlige helvete.
Du har gjort mye ondt i livet.
Men du har gjort én ting du kan være stolt av.
Du var en far for noen. En god en.
Du stilte opp da sønnen din hadde det vondt, og det må du gjøre nå.
Hvis han dreper henne, mislykkes du med din eneste gode gjerning i livet.
Oppfør deg som en far nå.
- Tiden er ute. - Er det et sted hun kan være?
Jeg vet om et sted.
Alex?
Alex! Alex!
Takk og pris for at du lever!
- Du holdt ut. - Jeg holdt ut.
Hei, du...
- Går det bra med deg? - Om det går bra med meg?!
Det var veldig smart å bruke buksen som redningsutstyr.
Jeg måtte kjøpe meg noen sekunder. Jeg visste at du kom.
Han lot meg ikke fullføre, men...
- Jeg er nødt til å si det nå. - Vær forsiktig.
Det første gangene du pratet om...
Jeg vil oppleve alle sammen med deg.
Jeg vil aldri bli ferdig med det.
Jeg elsker deg, Maggie Sawyer.
Jeg elsker deg, Alex Danvers.
- Gjør du? - Ja
- Hun nektet å holde seg i sengen. - Sikker på at du føler deg bra?
- Jeg visste at du ville klare deg. - Du klarte deg bra. Du også, Maggie.
Jeg gjorde bare det du har lært meg.
- Å, du overlevde. - Du får ikke snakke til henne!
- Hva gjør du med ham? - Jeg beskytter Supergirl og DEO.
Skal du slette minnet hans? Jeg vil bare gjøre noe først.
- Sørg for at han husker det. - Ja vel.
- Jeg må takke deg. - For hva?
Jeg var så redd for å miste henne at jeg ikke tenkte klart.
- Jeg holdt på å... - Kanskje du gjorde det rette.
Jeg minte deg bare på det du har sagt til meg.
- Vi to er et ganske bra team, hva? - Vi er begge glad i henne.
Ja.
Hva?! Nei, kom hit.
Denne må jeg ta.
Hei, Lena. Beklager, jeg hadde ikke tid.
Jeg ville bare høre. Du låt opprørt.
Det ordnet seg.
Brunsj neste lørdag?
Ja, det låter bra. Men ikke grønnkål denne gangen.
Og du ba meg om et råd.
- Jeg fant ut av det. - Ja vel.
Ha det.
- Klar for å forandre verden? - Du aner virkelig ikke!
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com