Tidigare på "Supergirl"...
Skål för nya vänner.
Portalen skulle hjälpa din planet och hjälpa mig hem till min.
Vänta. Vad...? Vad gör du?
Tusentals daxamiter överlevde.
Vår planets förstörelse. De behövde bara en väg hit.
Stäng av den!
- Du tar hit nåt. - Du ska få se.
Lena!
- Hej, Lena. - Var är jag?
Jag har vårdat dig-
- sen Supergirl nästan dödade dig när hon anföll vår portal.
Supergirl försökte stoppa dig. Jag borde ha stoppat dig.
Du ljuger. Du utnyttjade mig.
Jag gjorde vad jag måste för mitt folks skull.
Men jag gjorde det för dig också.
Jag menade vad jag sa på marken. Du är fantastisk.
Jag vet att du är menad att utföra stordåd.
Den här planeten är ett slöseri med potential.
Du representerar din ras bästa.
Jag tänker skapa ett samhälle som är värdigt dig.
Känn dig som hemma, Lena.
Du är där du hör hemma-
- vid min sida, som härskare över den nya världen-
-som vi ska skapa tillsammans.
Jordens invånare, var inte rädda.
Vi har korsat ett hav av stjärnor för att ge er ett nytt levnadssätt.
Ett bättre levnadssätt.
Jag blir er drottning...
...och ni blir mina undersåtar.
Lyd våra order och vi beskyddar er. Gör inte motstånd.
Alex, de är överallt. Daxamittrupperna är överallt.
Vi har transmat-signaler i hela innerstan.
- Satellitsystemet har krashat. - Danvers, jag... Maggie?
- De anföll NCPD. - Är Maggie i säkerhet?
Vad ska vi göra?
Nej!
Evakuera byggnaden!
Vi måste sticka!
Supergirl, vi är under attack.
- Jag har evakuerat DEO. - Jag är nästan framme.
- Tiden är ute. - Jag möter dig utanför.
Vi måste sätta oss i säkerhet.
Välkomna till New Daxam.
Lämna oss.
Hur går invasionen? Är det lika kul som du hade hoppats?
Planeten har en otrolig potential.
Den blir vacker när vi är klara med den.
"Klara med den?" Vad tänker du göra?
Bygga förstås. Monument över vårt folk och vår livsstil.
Stora pyramider som de vi hade hemma.
- Och människorna ska bygga dem. - Om de vet sitt eget bästa.
Skeppet är fullt av Daxams bästa-
- ledarna, affärsmännen, militärstrategerna...
Rånarna, lögnarna, mördarna...
Eliten som en gång ledde vårt folk till storhet.
Här kan vi börja bygga igen-
- och bana väg för resten av vår skövlade befolkning-
-så de kan bosätta sig här för gott.
Om du tror att jordens folk kommer att vika sig-
-så tror du fel.
De är starkare än du tror.
- Dessutom stoppar Kara dig. - Jag är inte rädd för kryptonflickan.
Vad ska du göra med henne?
Hon är ditt förflutna, Mon-El.
- Fokusera på din framtid. - Vad ska du ha mig till?
Vi måste förena vårt folk med jordens befolkning.
Du är nyckeln.
Som du vet är det på Daxam tradition att regenten-
- arrangerar ett äktenskap för sitt äldsta barn.
Din far må vara borta men jag har gjort ett perfekt val.
Jaså? Vem är den lyckliga jordingen-
- som får gifta sig med en utomjordisk inkräktare?
Lena Luthor.
Vet de vad Rhea gjorde honom?
Organen sviktar. Hans neuroner jobbar för högtryck.
Utåt sett ligger han i koma men på insidan...
Kommer han att vakna?
Titta vem som hittade oss.
- James, jag är glad att du är okej. - Du med.
Det är krig där ute. Daxamittrupper strålas ner överallt.
De arresterar motståndare.
De inrättar ett eget undantagstillstånd.
Det har gjort som "Independence Day".
De har moderskeppet svävande över staden.
Mon-El är på skeppet. Rhea tog dit honom och Lena.
- Ringde du Clark? - Perry White.
Clark är varken på tidningen eller hemma.
Stålmannen kanske är ute och slåss på gatorna.
- I så fall såg jag honom inte. - Maggie?
Jag är glad att du är okej.
Jag är glad att vi båda springer till en bar vid fara.
Vi är tillsammans. Vi kan kämpa emot.
- Var börjar vi? - Utan DEO:s dator vet vi inget.
Dessutom patrullerar daxamiternas militär gatorna.
Och J'onn kan inte leda oss.
Jag kanske kan hjälpa till.
Vad? Är ni inte glada att se mig?
Ni är så förutsägbara.
- Upp med händerna. - Nej.
- Det var dumt att komma hit. - Jag ogillar det också, Supergirl.
Vi behöver varandras hjälp.
- Var är min far? - Jag vet inte.
- Fel svar. - Det är sanningen.
- Vad vill du? - Ta ner vår gemensamma fiende.
Allt jag varnade om har hänt.
Utomjordingarna har invaderat för att förstöra vår livsstil-
- och erövra vår planet precis som jag sa att de skulle göra.
- Säg bara: "Det var ju det jag sa". - Jag sa ju det.
Antingen skjuter du mig eller så jobbar vi tillsammans.
Då kan vi rädda våra kära och staden.
Dottern du kidnappade och satte dit?
Vi tänker rädda staden men inte samarbeta med dig.
Ja, vi fixar det här.
Låt inte er stolthet hindra er från att uppnå era mål.
Skeppet är utrustat med kryptonitkanoner.
Du har ingen transmat-portal-
- och daxamiterna har uppgraderat sina sköldar.
Jag behöver er hjälp att nå skeppet.
Även om vi ville kommer vi inte ombord på skeppet.
Är du säker på det?
- Vad menar du? - Jag ber dig jobba med mig.
Vi kan rädda Lena och Mon-El tillsammans.
Du har sagt ditt. Försvinn.
Ni begår ett misstag, agent Danvers.
Jag fattar varför ni inte litar på mig.
Men jag ber er att släppa det som hänt innan.
Kärleken till min dotter är äkta.
Snälla Kara, hjälp mig att rädda henne.
Försvinn.
Ring om du ändrar dig.
Guardian och jag borde gå ut och försöka göra nåt.
- Bra idé. - Ring om ni behöver oss.
Hur ska vi klara det här ensamma?
Spärra av och arrestera motståndarna.
Ingen ska komma in i eller ut ur stan.
Vi får ett meddelande från jorden.
- Visa det. - Ja, frun.
Rhea, Daxams drottning, jag är president Olivia Marsdin.
Representerar du jorden?
Jag representerar USA men talar idag för mänskligheten-
- när jag kräver att du bryter belägringen av National City.
Jag flyttar gärna invasionsstyrkan till Washington DC om du vill.
Jag är inte i Washington.
Jag är på väg mot dig.
Jag fick just ett samtal från Air Force One.
Säg inte att presidenten är på väg mot och inte bort från striden.
Jag är glad att jag röstade på henne.
National City är min. Var glad att den är allt jag tar från dig nu.
Jordens militär förenar sig mot dig.
Jag är inte rädd för er darrande lilla miltär.
- Ge upp! - Ge upp?
Du blandar ihop situationen med en där du har förhandlingsmöjligheter.
Det är ingen förhandling utan ett krav.
Tala så till mig igen så blir det konsekvenser.
Herregud. Nu räcker det, mina damer.
Om jag hade velat höra pubertala hot så hade jag stannat i DC.
- Ms Grant? - Vill ni verkligen vara så här?
Testosteronstinna skrävlare som skryter om era stora vapen?
Vi måste väl inte mäta nåt? Vi är kvinnor.
Vi är tuffa och visa och står över såna här småaktigheter.
Nu rullar vi upp ärmarna och pratar om fred.
- Ursäkta, vem är du? - Cat Grant.
Jag är jordens mediadrottning.
Cat Grant, jag är Rhea och jorden har nu en ny drottning.
Rhea, låt mig ge dig ett vänskapligt råd.
Tiaran du bär är bara för mycket.
Äkta kungligheter behöver inte överdriva så.
Jag har skipat fred mellan Kanye och Taylor Swift-
- så att skapa fred mellan våra två världar borde bli lätt.
Och... framtiden är kvinnlig. Vi har alla läst det på tröjorna.
Vi är tre starka otroliga kvinnor-
- och vi kan göra vad vi vill. Nu pratar vi om saken.
Vi hittar en harmonisk lösning, okej?
Herregud.
Som jag sa: "Jag är drottning nu".
Jag pratar inte, jag beordrar.
Nu är samtalet över.
Herregud, presidenten.
Jag är nog skyldig dig en förklaring.
Säg åtminstone att ni fortfarande är demokrat.
Presidenten! Tur att ni lever.
Otroligt, inte sant?
- Ms Grant, ni lever. - Vad trodde ni?
Min stad är belägrad. Skulle jag tillåta mig dö?
Jag är lite skakis. Jag måste samla mig.
- Har ni en toalett? - Ja, runt hörnet.
Supergirl, du har motståndsbasen i en skabbig pub-
-precis som Franska revolutionen.
Men vad är det för monitorer och satelliter och snyggingarna i svart?
Ms Grant, vi jobbar för den hemliga statliga organisationen DEO.
Vi skyddar planeten mot utomjordiska hot.
Ni gör ett fint jobb.
Ms Grant, hur kom ni ombord på Air Force One?
Ödet ville att jag var i DC med Dalai Lama-
- när daxamiterna invaderade. Jag liftade med Olivia.
Olivia? Ledaren för den fria världen?
Hon var min studentföreståndare vid Radciffe.
Jag minns suddigt att jag kom in på en toalett-
- och såg ET i badrock. Jag trodde att det var haschkakorna.
- Jag inser att det nog var ET. - Vad menar du?
Var jag otydlig? Olivia, "den fria världens ledare", är en utomjording.
Kom igen, presidenten är ingen utomjording.
Herregud! Presidenten är en utomjording.
Jag antar att ni är lite rädda men jag vill er inget ont.
Annars hade du väl inte huggit mig i ryggen-
- på college när din fästman kastade sig i mina armar. Hon är pacifist.
Jag älskar dig som du är, med fjäll och allt.
Förlåt. Jag måste ta det här samtalet.
Madeline, hej! Ja, det är klart jag överlevde.
Om jag överlever en middag med det där puckot-
-så överlever jag nog lite turbulens.
Jag föddes på den här vackra planeten Durla.
När invasionen kom hoppades vi på det bästa och gjorde ingenting.
På ett år hade de förslavat vårt folk.
Jag var en av de få som undkom.
Nu förstår jag varför ni stöder utomjordiska flyktingar.
Jag skulle uppskatta om ni behöll min hemlighet för er själva.
- Vi avslöjar inget. - Tack.
J'on J'onzz är fortfarande skadad-
- därför agerar ni ledare för DEO, agent Danvers.
Ni bryter er in på DEO och tar över positronkanonen på taket.
Ursäkta, har vi en positronkanon?
En sån som upplöser allt den träffar?
Ni ska skjuta ner och förgöra daxamiternas superskepp.
Det finns civila på skeppet. Vi har två vänner där.
Daxamiterna sköt ju ner Air Force One.
De är ute efter att förgöra oss.
Det hemska jag såg på Durla får inte upprepas.
Förstör skeppen. Det är en order.
Min son... Prinsen, och hans vackra blivande brud...
Äntligen är allt väl mellan våra världar.
Jag är galen som försöker nå dig, mamma, men jag försöker.
Lena och jag tänker inte gifta oss.
Du kan ta den svåra eller lätta vägen-
- men det blir ett bröllop och ni kommer att ge mig en arvinge.
Hörde du inte? Vi gifter oss inte och tänker inte ge dig en arvinge.
Hon behöver inte oss till nånting.
Hon behöver bara våra gener.
Daxamiter kan få barn även genom hårlockar.
Det tog jag när du sov.
Min son känner mig väl.
Jag önskar er allt gott men förbered er på allt hemskt.
Bröllopet visar daxamiterna att er förening är laglig.
Vi kommer att ha en formell ceremoni.
Jag tänker inte spela med.
Du har tydligt förklarat vad du tycker om mig.
Jag väntar mig inte att du gör det-
-men det finns folk du bryr dig om.
Vänta, vad är det där?
Familjen Luthors barnsjukhus förstås.
Det är en sak som jag gillar med dig, Lena.
Du gör mer med dina pengar och makt än att bara leva lyxliv.
Du bryr dig om de svaga.
Ni två kommer att gifta er.
Efter det kan ni sitta i fängelse resten av livet om ni vill.
Frågan är? Går du med på att göra ceremonin nu...
...eller efter att jag har mördat tusentals människor i stan under oss?
När allt kommer omkring-
- är inte Luthors barnsjukhus det enda sjukhuset i stan.
- Okej. - Vi gör som du vill.
Jag vet att ni inte ser det nu-
- men med tiden kommer ni att inse att ni valde rätt.
Var är presidenten?
Jag skickade tillbaka henne till DC med två agenter.
Om planen går fel måste hon leda landet...
Du tänker väl inte genomföra planen?
Mon-El och Lena är kvar där uppe. Vad skulle J'onn säga?
Spräng skeppet.
Med positronkanonen har vi chansen att rädda National Citys folk.
- Vi måste. - Det måste finnas andra sätt.
Den här gången kan du inte fixa det här, Kara.
- Tänk om det var Maggie. - Det gör jag.
Det är därför det är så svårt.
- Vi har våra order. - Jag måste ta luft.
Ms Grant, vad gör ni här ute?
Jag tittar på stjärnorna och tänker-
- men ikväll finns det inte mycket att se.
Jag hann inte säga det innan men tack för att du räddade mig.
Ingen orsak. Det är skönt att ni är tillbaka.
Vem är där uppe?
Snälla... Vi vet båda att Winslow inte kan hålla tyst.
Det är min kille och min bästa vän.
Presidenten och Alex kanske har rätt.
Supergirl har ett ansvar att skydda alla-
- men jag kan bara tänka på att de två jag älskar är fast på skeppet.
Om vi förstör det så dör de.
Det skulle krossa mitt hjärta.
Jag är självisk.
Supergirl, det är inte själviskt. Det är mänskligt.
Vill du veta varför jag egentligen lämnade National City?
Jag var inte lycklig.
Jag frågade Siri-
"Var är jordens lyckligaste ställe?" Hon sa: "Bhutan".
Jag bokade en resa till Himalaya och flyttade in i en yurt.
Vet du vad det finns i en yurt? Ingenting.
Inte ens luftkonditionering! Men folk är lyckliga.
Om ett barn lär sig gå så sjunger de!
Kommer en grupp människor hem från en bergsvandring så dansar de.
Om ett par går på sin första dejt så anordnar de en jävla festival!
Plötsligt förstod jag vad hemligheten med lycka är.
Det är mänsklig kontakt.
Jag kan styra världen från CatCo eller rulla tummarna i en yurt.
Ensamheten skulle kännas likadan-
-eftersom jag missade poängen.
Det handlar inte om vad vi gör utan om vilka vi älskar.
Två människor du älskar är fångna på ett ondskefullt rymdskepp.
Att vilja rädda dem är inte själviskt.
Det är allt.
Ja.
- Jag har saknat era tips, ms Grant. - Jag har saknat att ge dig dem.
Stick! Flyg iväg! Du har ingen tid att förlora.
Det där är fortfarande ashäftigt!
Hur kommer vi ombord på skeppet?
Hur kan vi jobba med Cadmus? Vi kan inte lita på dem.
Jag vet men vi behöver dem.
Tiden rinner ut.
- Du sa att du hade en plan. - Ja.
När Henshaw var i Ensamhetens fästning..
Bröt sig in, stal ett dödligt virus och mördade utomjordingar med det!
...upptäckte han att din kusin har en kryptonisk fantomzonsprojektor.
En projektor? Det låter banalt.
- Den strålade fångar till Fort Rozz. - Det är avancerat.
Jag kan bygga om den så den strålar in oss på rymdskeppet.
Det är det vi behöver din hjälp med. Fixa projektorn så får vi ombord dig.
Det är en bra plan, en som vi kan utföra utan dig.
Inte riktigt.
Min cybernetiska kärna är förbättrad.
Jag kan koppla in mig på daxamitskeppets datorsystem.
- Då undgår vi upptäckt. - Coolt. Inte coolt.
När vi är ombord kan Alex ta över positronkanonen på DEO.
Det blir knappt att hinna hitta Lena och Mon-El.
Du klarar det nog.
- Vi måste iväg. - Vi glömmer största problemet -Rhea.
Ja, hon tog Mon-El och Lena av en anledning.
Hon bevakar dem.
Hon måste distraheras om vi ska gå ombord och rädda dem.
- Det behövs en ordentlig distraktion. - Jag är distraktionernas drottning.
- Ms Grant, det kan bli farligt. - Nej, det blir definitivt farligt.
Det är farligt för er, varför inte för mig? Jag behöver dock Winslow.
- Mig? - Jag tar inte roboten.
Daxamiterna är mäktiga men bly sårar dem.
En välplacerad kula tar ut dem.
Vi klarar det här. Det är dags att sätta igång.
Jag gillar inte utomjordiska inkräktare men de har jobbat bra.
Lugn! Jag trodde att vi var på samma sida nu.
Det du sa om Maggie innan...
Om hon var på skeppet...
Du hade rätt. Jag skulle göra allt för att rädda henne.
- Så... skynda dig. - Det ska jag.
Om du är ombord när jag skjuter så överlever du inte.
Snälla, var snabbare än jag.
Jag vet att du är snabb. Var bara snabbare.
Snabbare än en kula.
Kommer det att funka?
- Troligen. - Och om det inte gör det?
Då får vi alla lära känna varann i fantomzonen.
Slå på den.
Jag undrar en sak. Du känner till min rätta identitet...
...men du har inte berättat för Lena. Varför inte?
Hon kommer ändå på det nån gång... att du har ljugit hela tiden.
När hon gör det kommer hon att hata dig för det.
- Skönt att du är konsekvent. - Spela inte sårad.
Nu har vi ett gemensamt mål men när det här är över är vi fiender igen.
Det ser jag fram emot.
Den är redo.
Jag klarar mig utan, tack.
Håll varandra i handen, tack.
Vi har samlats här idag, inför gudarnas ögon...
...för att knyta äktenskapets band.
- Herregud! - Jag vet, skadan är enorm.
- En liten utomjordisk pojke... - Inte det!
Det här! Det hänger hantlar på mitt kontor.
Ja. James ser kroppen som ett tempel.
Det luktar som ett gym i västra Hollywood här.
Det står sportutrustning där mina doftljus ska stå.
Jag ser till att James städar bort allt när vi har räddat världen.
Städning räcker inte. Jag måste bränna salvia i ett århundrade.
Var är James Olsen?
Det här som är historiens största story-
- är anledningen till att han blev chef.
James gömmer sig som en fegis.
- Var är Kara? - Hon är... också feg?
Jag är nästan klar. Är du redo?
Winslow... Jag är alltid redo.
Agent Danvers? Begär lägesrapport.
Jag har infiltrerat HVAC och går mot kommandocentralen.
- Och Supergirl? - Uppdraget kräver att det är hemligt.
Jag har en pålitlig agent bakom mig.
- Vi är nästan där. Mår du bra? - Jättebra.
Vet du vad jag just insåg?
Vi träffades när presidenten blev attackerad så cirkeln är sluten.
Fast det finns många stjärnor i himlens rike-
-kan bara en av dem leda er rätt.
Ni har båda funnit er stjärna.
Med makten mitt ämbete som daxamiternas imperiums regent ger-
- är det min plikt och ära att förklara er...
God kväll, National City. Här är Cat Grant.
Ja... jag har varit borta ett tag men nu är jag tillbaka.
Jag kan tänka mig att ni har varit rädda-
- och att det känns som om världen är ett enda kaos.
Men tro mig, ni har makt.
Nu har ni ett jobb att göra.
Gör motstånd. Motarbeta inkräktarna med all kraft.
Det kommer med tomma löften och knutna nävar.
De lovade att göra vår värld storartad igen-
- men de vet inget om de som gjorde världen storartad.
De tror att de kan lura oss. Om inte det funkar...
Vad? Ska de tvinga oss till lydnad?
De anar inte vilka deras motståndare är.
Utomjordingar och människor, vi måste hålla ihop.
Vi måste resa oss och slå tillbaka.
Alla måste bli superhjältar.
Alla måste resa sig och säga: "Inte hemma hos mig!"
Låt oss visa busarna att vi är starka-
- och förenade och inte kommer att bli erövrade.
Och... "Tiaratanten"...
...om du och dina små underhuggare lyssnar...
Ni har kommit till fel stad.
Ja, jag är Cat Grant. Jag ska ingenstans.
Klassiskt!
Skicka en skvadron till planetens yta och döda henne.
Ja, härskarinna.
För dem till deras kammare.
Synd att din politik är så omedgörlig. Du är användbar.
Min politik? Jag trodde att mina utomjordiska gener var problemet.
Ta bara komplimangen.
Gör dig grej, R2.
- Har du nåt spår? - Det finns en mänsklig värmekälla.
- Det är hon. - Jag kan leda oss dit.
Och jag kan slå. Nu sticker vi.
Som er prins beordrar jag er att lägga ner vapnet och släppa oss!
Jag trodde inte heller att det skulle funka.
Tack!
Ja, hitåt.
- Fru president, vi är inne. - Bra gjort, agent Danvers.
- När är kanonen skjutklar? - Den laddar nu.
Vi ser med spänning på, agent Danvers.
- Skjut så fort ni är redo. - Ja, ma'am, klart slut.
Kom igen, Kara!
- Det är låst. - Slå sönder det.
- Jag fattar att Kara älskar dig. - Detsamma.
- Hej! - Hej!
- Kara Danvers bad mig rädda er. - Visst är hon toppen?
Hon kommer att bli glad för det.
- Du kom hit. Med henne? - Det gjorde jag.
Vi måste sticka.
- Vart tog de vägen? - De lämnade oss nog att dö.
Mamma, vad gjorde du?
Bara människor... Stäng av projektorn.
Danvers, det här är Lillian Luthor.
Vi har kommit av superskeppet och är i säkerhet.
- Fri eldgivning. - Med nöje.
- Sätt på den igen, mamma. - Jag ville rädda dig, inte dem.
Men Supergirl hjälpte dig! Hur kunde du förråda henne?
Jag riskerade allt för att rädda dig från dem.
Supergirl och Mon-El är utomjordingar och dör med sin sort.
Jag trodde att du äntligen skulle se mitt perspektiv.
Vad gör vi nu?
Att Lillian förrådde oss var inte oväntat.
Winn buggade Henshaw och byggde en fjärrkontroll så vi kan stråla hem.
- Hoppas på det bästa. - Winn var beredd på det värsta.
Din dumma stolthet låter dig inte se sanningen.
- Varför startar den igen? - Jag vet inte.
Jag har tappat kontrollen.
Nu sticker vi.
- Jag följer inte med. - Jag åker inte utan dig.
Rhea har förlorat. Positronkanonen är redo och du är säker.
Din mamma förtjänar att få kapitulera.
Gör det inte. Du kan inte nå henne.
Jag måste försöka... Bara du är säker.
- Ms Grant, det där var otroligt! - Och det där var ett smart trick.
Spring!
Kom hit!
Hitåt!
Det var trevligt att känna dig.
Ja! Spring!
Andas.
Blydamm. Nu blir det en jämn kamp.
- Rymdastma, det var min idé. - Det är en bra idé.
Ni är säker nu, Ms Grant.
- Tack, James. - Jag heter Guardian.
Gubben, jag ser dina ögon genom springan.
- Var är Supergirl? - Kvar.
Alex, det är Mon-El.
Lena och jag mår bra. Winns pryl funkade men Supergirl är kvar.
Tiden är ute, agent Danvers. Positronkanonen är skjutklar.
Alex, hör du mig? Supergirl stannade där uppe!
Jag behöver mer tid.
Ni har era order. Slutför uppdraget.
Rhea, det är över.
Jag kom för att ge dig en sista chans att göra det rätta.
Så generöst av dig.
Som barn såg jag upp mot Daxam och de andra stjärnorna.
Jag fick så ofta höra vilket hemskt ställe det var.
Jag förstår dem...
...de hade familjer... som vi. Folk de älskade.
Om några minuter förstörs skeppet och alla ombord.
Rädda ditt folk medan det fortfarande finns tid.
Vilket rörande tal, Supergirl.
Tyvärr slösades det bort på fel åhörare.
När min make motsatte sig mig så dödade jag honom.
Tror du att du kan få mig att känna medlidande?
Du hade rätt om en sak. Det här är slutet... för dig.
Den är borta. Positronkanonen är borta!
Supergirl.
Du trodde visst att du hade vunnit.
Stålmannen?
Text: Daniel Yamamoto www.sdimedia.com