Mycket bra. En gång till.
Snabba på!
Öka.
Full styrka!
-Såg du? -Ja, katten är så korkad.
Nej, pillren... De lyser.
Jerry. Kan du vara lite tyst? Jag har kemiprov imorgon.
Jerry. Betyder inte "Dörr till Dörr" att ni kommer till min dörr?
Varsågod. Garanterad lycka i pillerform, som Amerika lovade.
-Tack. -De ser...roliga ut.
Jerry? Varför ser Spencer ut som Haggard på steroider?
Ingen aning, men vi borde dra härifrån. Kör!
-Attack-kort. -Nej.
-Nej! Det var femte gången! -Det innebär...
...att jag vinner!
Jag förstår inte. De är inte kattungar och de exploderar inte.
Det här är så trevligt. Spelkväll var standard i min familj.
-Var växte du upp? -I en småstad. Parthas.
Är inte det irländska för "paradis"? Det ger förväntningar.
"Paradis" är en underdrift. Stan är inte bara vacker.
Utomjordingar och människor har levt sida vid sida i decennier.
Jag ska dit i helgen för Harvest Fest.
-Och för... -Matchen!
Nej! Ni två får inte vara i samma lag igen!
Ja, internskämt från Midvale. Det ger en orättvis fördel.
-Vi kanske också har en fördel? -Du kan ha rätt.
Människans största uppfinning? Tryckpressen.
-Oj. Fel. -Min tur.
Den var lätt. Min favoritfilm.
-"Center Stage". -Ursäkta?
Du ägnade en hel sommar åt att lära dig dansen.
Du hade sönder tre lampor.
-"Terminator 2", då? -Nej, det är din favoritfilm.
Kom igen, Alex. Tänk!
Det är helt tomt...
Plikten kallar. Det slår aldrig fel. Men Haley är i alla fall bortrest.
-Hemskt ledsen. -Du...
Det är ingen fara. Världen går inte under eller så.
Det är bara några bråkiga utomjordingar vid NCU.
Visst. Okej.
Tack för hjälpen, Supergirl. Vi tar över nu.
Jag hjälper så gärna till, Alex.
Jag vill helst bli tilltalad som direktör Danvers.
Självklart, direktör Danvers.
Vet du att du håller i två munkar? De passar inte ens ihop.
-Gör jag? -Ja.
Okej, jag kanske tröstäter.
Det är Alex.
Jag trodde att vi var vänner igen efter minnesrensningen.
Så som hon tilltalade mig igår, som Supergirl... Hon var iskall.
-Hon vet ju inte att du är Supergirl. -Nej, men det gjorde så ont.
Som att min favoritfilm är "Trollkarlen från OZ".
Eliza trodde att jag skulle relatera-
-till en ung flickas äventyr, vilse i ett främmande land.
Jag älskade den för att jag kom från en annan planet-
-men nu vet Alex inte det. Inte nu längre.
Jag förstår att det måste vara jobbigt för dig.
Tänk om minnesrensningen får oväntade konsekvenser?
Tänk inte så. Det bästa är nog om du jobbar så mycket du kan.
Då har du tankarna på annat.
Mr Olsen... Kommer jag olämpligt?
Nej, jag bara... En munk?
Jag äter inte socker. Inte heller deg. Eller frukost.
Du har choklad på...
Jag får nog tvätta bort det. Ursäkta.
Jag har ett uppslag till en artikel, men...
-Det är lite känsligt. -Okej. Ingen fara.
Det rör L Corp och miss Luthor. Min källa på ekonomiavdelningen-
-nämner luckor i bokföringen och rykten om "en svart budget".
Han tror att det gäller genetiska experiment.
-Det är inte olagligt. -Om det inte vore skumt...
...varför syns det då inte i bokföringen?
Får jag följa pengarna?
Visst, men skicka mig allt först. Jag vill undersöka saken.
Jag vet att jag lovade mamma att komma hem i helgen.
Det var min plan!
Maeve, jag är inte alls oansvarig.
Mitt flyg blev inställt, precis som alla andra flyg.
Jag kan inte åka nu, jag jobbar ju. Okej, jag ska försöka.
Älskar dig också. Hej då.
Min syster. Vi står varandra nära, men hon gör mig galen.
Det kan jag relatera till.
-Jag har aldrig missat Harvest Fest. -Ta ledigt. James förstår.
-Det är långt och jag... -...somnar vid konstiga tider?
-Då får väl jag köra. -Va? Följer du med?
Ja, din hemstad är väl en oas av tolerans?
Jag kan skriva om den. Jag frågar James.
-Det vore otroligt, Kara. -Första regeln vid långa bilresor:
"Ni skall foga eder efter förarens musiksmak."
Det är inte blåmärken. Det är giftämnen.
De dras upp till ytan av sanningssökaren.
Ingen fara, de försvinner snart.
Jag hoppas det, men det känns inte bra.
Det här kanske får dig att må bättre.
Jag har kommit underfund med arterna vi tog i förvar igår.
-Är de människor? -Inte nog med det.
De är studenter.
När kom din mamma från Naltor?
När hon var 18 år. Innan hon flydde från sin planet-
-drömde hon om en bondgård där hon skulle träffa kärleken.
Hon såg ett antal slumpmässiga koordinater-
-som hon slog in i farkosten, sen landade hon på jorden, i Parthas.
En människofamilj tog hand om henne. Bönder.
Sen blev hon kär i deras son. Pappa.
Jag kan inte tänka mig en bättre plats att växa upp på.
För att du har föräldrar från två olika planeter?
Ja, och för att jag är trans.
Jag visste att jag var tjej. Mina föräldrar var så bra.
De bekräftade mig och hjälpte mig med övergången som ung.
Jag har alltid kunnat vara öppen med vem jag var i Parthas.
Inte för att det var lätt. Det fanns vissa som inte förstod.
Men stans inkluderande värdegrund är stark.
Om jag hade vuxit upp nån annanstans hade jag nog haft det svårare.
-Tack för att du berättar. -Självklart.
En sak till bara. När du träffar min familj-
-nämn inte mina drömförmågor.
Jag har inte berättat för dem än.
Jag har aldrig hemlighållit nåt för min syster. Det är jobbigt.
Jag vet verkligen hur det känns. Jag säger inget.
Tack.
-Vilken tur att jag körde. -Ja, verkligen.
Vi hittade spår av ett okänd, utomjordisk substans i dig.
Vad är det? Varifrån fick du det?
Aspirin. Från en flaska.
Det är samma grej som vi alltid tar.
-Men nu var det annorlunda. -På vilket sätt?
Jag kände bara ilska. Inte den roliga sorten.
Vanligen blir man bara glad.
-Dåligt parti, antar jag. -Ligger vi illa till?
Efter sex fall av misshandel, ja.
Men om ni säger vad er langare heter, så kanske...
Eller så kanske jag säger vad min advokat heter?
-Allt bra? -Ja. Nej!
Idioterna klarar knappt studierna, trots det kunde jag inte knäcka dem.
-Varför? -Jag har inget svar på det.
Men jag vet varför våra Jekylls blev till Hydes.
Substansen de intog hade ändrats grundligt med stark gammastrålning.
Hade nån strålat deras partydrog?
Vad hände med er, killar? Varför blev ni så arga?
Spela roll. Det viktiga är att vi kan tjäna pengar på det.
Kolla. 16 000 visningar bara under senaste timmen.
16 000? Jösses. Vi är ju kända!
Nej, men rika. Kolla kommentarerna.
"Jag vill ha det de har tagit." Sue i Connecticut.
"Jag lägger hela min bonus på det." Visst, Sam R i East City.
Vi har tillgångarna. Nu ska vi möta efterfrågan!
-Jerry? Varför ska vi åka? -Känn lugnet, lilla Pip.
Vi kommer att bli så rika att du säger: "College? Vadå?"
-Jag heter Bobbi. -Bobbi.
Jag gör det här för vår skull. Lita på mig, okej?
Hur är det med dig? Drömde du?
Nej.
-Det här är mitt hem. -Det är så fint.
Nia! Åh, älskling.
-Du ser utsvulten ut. -Hon är lika fin som alltid.
Och elegant.
Vem är storstadstjejen? Vad har hon gjort med min syster?
Maeve, mamma och pappa. Min vän och chef, Kara Danvers.
-Trevligt att träffas. -Vi är så glada att du kom.
-Ert hus är så fint. -Tack.
-Kara? Gillar du rädisor? -Visst.
-Isabels rädisor är legendariska. -Nåja...
Och äpplet faller ju inte långt från trädet.
Maeve har ärvt sin mammas förmågor. Titta på orkidéerna.
Hon bara kan det. Jag har memorerat alla 30 000 olika sorters orkidéer.
Du har varit ett underbarn sen du hade blöja.
Snarare din skyddsling sen jag hade blöja.
Nia! Mamma lär mig japansk tuschkonst. Det där var mitt tusch.
Förlåt, jag vet inte varför jag gjorde så.
Du är nog bara trött. Vi har kört långt-
-och hon är definitivt utsvulten. Är det där paella?
Tänk att vår Nia jobbar på CatCo.
-Har du läst Cats bok? -Fjorton gånger.
Snarare fyrtio.
Nia har alltid drömt om att bli journalist-
-att vara med där det händer och kunna påverka.
Vi andra trivs långt från trängseln.
-Bor du här i Parthas? -På samma gata.
Jag är lärling hos mamma och äger en ateljé.
Jag har stirrat på tavlorna hela dagen. Är det dina?
Det är mammas. Hon målar sina drömmar.
Precis som jag ska göra, när drömmarna väl kommer.
Man kan inte stressa fram det.
Har Nia berättat om vårt underliga släktdrag?
-De utomvärldsliga drömkrafterna? -Hon har nämnt det.
Att drömma framtiden är ett mödernearv.
En kvinna i varje generation ärver förmågan.
-Bara en? -Ja, bara en.
Såvida hon inte beläggs med framtidsblindhet.
Då hoppar det över en generation.
Det kommer inte att hända.
Som sagt, när jag väntade dig-
-drömde jag att min dotter skulle få förmågan. Ge det lite tid.
Det har skett två raseriangrepp till.
Det sprider sig. Vi måste få ut mer personal.
Uppfattat. Angreppen tycks ha varit avsiktliga.
Köper de drogen med vilje? Hur och varför?
Jag borde ha legat steget före. Jag är helt borta.
Det är nåt fel. Nånting i huvudet...
...saknas.
-J'onn. Tack för att du kom. -Självklart.
Du lät panikslagen. Är allt som det ska?
Jag kan inte tänka klart, och jag har inte råd med misstag.
-Hur kan jag hjälpa dig? -Skanna mig. Mitt huvud.
-Varför? -Det är nåt fel på mig.
Jag vet inte hur jag ska förklara. Jag känner mig frånvarande.
Jag känner mig sårbar.
Nåt kanske gick fel när jag behandlades med sanningssökaren?
Det ska inte ge några biverkningar, men det var då det började.
Jag vill bara veta att jag är frisk. Och om jag inte är det-
-vill jag bara veta att jag inte är galen. Snälla.
-Här är Maeves gamla rum. -Det är så fint.
"Jung och drömmar", "Drömlexikon".
Jag förstår varför du inte har sagt till Maeve att du ärvde förmågan.
Precis. Det är en katastrof. Jag ville inte ha den förmågan.
Jag har velat vara ute i världen. Jag vill rapportera och hjälpa folk.
Du kan hjälpa folk med din förmåga.
Maeve har studerat drömmarnas språk hela sitt liv.
Det här är allt hon nånsin velat. Hon kommer att bli förkrossad.
Om förmågan bara går i arv till en dotter per generation-
-varför är de så säkra på att det är Maeve?
Du hörde ju mamma.
När hon väntade Maeve drömde hon att hennes dotter skulle få förmågan.
Tro mig, jag vet hur jobbigt det är-
-att såra sin syster, men du borde berätta för henne.
Jag ska prata med mamma.
Jag ska se om det går att överföra förmågan till Maeve på nåt sätt.
Det funkar nog inte så.
Kan inte du prata med min syster? Du kan väl intervjua henne?
Då får jag lite mer tid med mamma.
Visst. Självklart.
Hjärntvätten ska inte gå att spåra-
-men Alex relation till Supergirl är helt unik i sitt slag.
Sanningssökaren kan ha gett henne oidentifierbara besvär.
Berätta inte att Supergirls identitet togs bort.
Haley ska fortfarande ta reda på vem Supergirl är.
Jo, men ibland kan placebo vara väldigt effektivt.
-Tänker du ljuga för henne? -Jag vill inte.
Men det kan ge henne sinnesro och hjälpa henne att må bättre.
-Är du redo? -Ja. Tack för att du gör det här.
Okej...
Du mår bra. Allt ser normalt ut.
Är det sant? Gudskelov.
Men stressen du känner på jobbet kan bero på att du saknar partner.
En bra polis som matchar dig.
Eller så behöver jag motsatsen till en polis.
Brainy. Hur är du som skådespelare?
Oj. Tänk att jag skulle bli intervjuad av CatCo.
Berätta hur det är att bo i Parthas.
De flesta från Parthas flyttar aldrig.
Nia tillhör de få. Hon är orädd.
-Jag har alltid avundats henne det. -Vi har alla våra förmågor.
Mamma använde sina förmågor till att hjälpa staden.
Men min mormor, på Naltor-
-var planetens hjälte. Precis som Supergirl.
När jag får mina förmågor vill jag bli den sortens hjälte.
Att vara hjälte är nog inte lika häftigt som det verkar.
Frihetens Barn? Här?
Ja, varje år vid Harvest Fest-
-kommer idioter från grannstäderna och protesterar.
De hatar att människor och utomjordingar blandas.
Om man har nåt bra, finns det folk som vill förstöra det.
Ingen fara. Parthas invånare kan ta hand om sig.
-Mina bröder. -Vem är du?
Vi träffades ju igår kväll i din enkla boning.
-Sjukt raseriutbrott, förresten. -Varför är du här?
Precis som ni fick jag tag i lite av det söta...
...raserigodiset.
Sen kastades jag in här hos er, mina goda herrar.
Vad du än gör, prata inte med häxan.
Självklart inte. Det skulle jag aldrig.
När vi väl kommer ut-
-kanske vi kan få tag i fler raseripiller?
Sen blir vi rasande.
Nej, jag är klar med det. Dessutom tog Jerry och Kev bilen-
-och drog järnet från stan.
Jerry och Kev.
Det där var lätt.
Imponerande. Det tog knappt två minuter.
Hur lärde du dig det där snacket? "Du, brorsan..."
På samma sätt som de gjorde. Genom filmer.
-Stort tack, båda två. Tack för allt. -Visst.
Nu tar vi fast dem innan de orsakar mer skada.
Jag har saknat dig så mycket.
Jag förstår inte hur du orkar bo i asfaltsdjungeln.
Det finns en slags livskraft i stan.
Det är inte som i naturen, men den lever.
Du verkar vara i fas med energin i stan. Det passar dig.
Tack.
På tal om energi... Jag pratade med Kara om drömförmågan.
Hon undrade av ren nyfikenhet...
Om du inte hade velat ha förmågan när du var i min ålder...
-Hade du kunnat vägra ta emot den? -Nej.
Tänk om du absolut inte ville använda den?
Tänk om du behövde ge den till nån annan?
Drömmaren är ödesbestämd.
Den utvalda har inget val. Hon har det i blodet.
Mamma? Mamma!
Nej, den bet dig! Mamma! Mamma!
Mamma?
Nia, det är ju du.
-Herregud. -Vad är det som händer?
Du är i min dröm.
Jag är dör nu, min kära.
-Du är nästa drömmare. -Nej!
Jo, självklart. Det var tvunget att bli du.
Förlåt, men jag var så blind.
Jag drömde om dottern med förmågan, men såg aldrig hennes ansikte.
Jag bryr mig inte om det. Jag är inte redo för din död.
Du är redo.
Mitt element var vatten. Ditt är eld.
Elden gör dig mycket starkare än jag nånsin var.
Det var ditt öde att bli min dotter.
Att bli drömmaren.
Livet har utsatt dig för prövningar för att göra dig till den du är.
Det har gjort dig stark.
Den styrkan har du nytta av, som hjälte...
...min Nia.
Nia?
Vakna, Nia.
Hon andas inte!
Jag beklagar.
Nia. Du måste vakna.
Ryktet går om mammas död. Festivalen blir en minnesceremoni.
-Den här klänningen... -Jag ska hjälpa dig.
Det är mitt fel.
Jag borde ha fått förmågan vid det här laget. Nånting är fel.
Det kanske är jag som gör nåt fel?
-Självklart gör du inget fel. -Så måste det vara.
Annars hade jag drömt om mamma och kunde ha hindrat hennes död.
Det är inte säkert att du hade kunnat tyda drömmen.
Jo, självklart. Drömtydning är som mitt modersmål.
Jag hade fått en förvarning om mamma. Jag hade...
Jag hade räddat henne.
Du måste klä på dig.
-Jag är här, James. -Vi måste prata om en sak.
-Vad är det här? -Övning inför spelkvällen.
Vadå? Vissa par måste öva på att kommunicera-
-och andra måste slipa på tävlingstekniken.
Vi har djup kontakt, mr Olsen.
Vi måste bara använda det under spelets gång.
-Dessutom hatar du att förlora. -Precis. Är du med?
-Hela vägen. -Bra. Första frågan, Trivial Pursuit.
Vänta. Vad var det du ville prata om?
Det kan vänta.
-Vi skulle ha svängt där. -Ändrade planer, lilla Pip.
Vi fick ett oemotståndligt erbjudande. Tio tusen i handen.
Vänta här. Vi kommer strax.
Min gode herre. Jag heter Kevin, det här är min medarbetare...
-Har du varorna? -Har du stålarna?
Kom nu! Vi har det vi behöver.
Nu drar vi till festivalen och skördar kackerlackor.
-Hej, Brainy. -Välkommen, J'onn.
Jag kom för att se hur Alex mår. Har du sett henne?
Nej, men jag har lokaliserat langarens skåpbil.
Brainy. Strålande.
Jag har även hittat direktör Danvers. En dag fylld av bragder.
Jag hittade inga fordon som stod på de misstänka-
-så jag trodde att Spence ljög. Det hade varit så likt honom.
Men sen hittade jag det här...
Den var registrerad på en Veronica Miller, nu avliden.
Den har sen skrivits över på Roberta Miller. Jerry Millers syster.
Bra jobbat. Nu sätter vi fart!
Häng med nu medan katten är borta.
I allt raseri kan vi behöva en fridfull man.
Visst. Du verkar må bättre.
Det gör jag. Tack vare dig.
Ska jag ha en av Maeves klänningar? Vad mer ska jag ta ifrån henne?
Det här är inte ditt fel.
Jag ljög.
Jag drömde i bilen.
Jag drömde att mamma drack nåt svart och förvandlades till aska.
Det var därför jag hade sönder Maeves konstmateriel.
Men jag tolkade det giftiga bläcket bokstavligt.
Det var bara en symbol för döden.
Det hade jag vetat om jag hade orkat studera, som min syster.
Det fanns en massa andra symboler...
Jag kunde inte avkoda spindelnäten.
Massvis med spindelnät.
Spindlar spinner nät.
Jag borde ha fattat att bläcket var en symbol och spindlarna hotet!
Maeve hade vetat det. Hon borde ha fått förmågan!
Nia, gör inte så mot dig själv.
Jag kan aldrig berätta för henne att jag fick förmågan.
Att hemlighålla det för henne kommer bara att skada dig-
-mer än nånting annat skulle göra.
Du har inte tagit nåt från henne. Du valde inte förmågan.
Tids nog förstår hon det-
-men just nu måste du vara uppriktig.
Du har rätt.
Jag ska berätta...
...efter minnesstunden.
Det här skulle vara senaste platsen där Millers bil befann sig.
Det var det nog, men nån annan tycks ha gjort jobbet åt er.
Jerry Miller, Kevin Huggins...
Ni misstänks ha sålt utomjordisk substans. Visitera dem.
-Ni hittar inget, vi blev rånade. -Av vem?
Ingen aning. De sa nåt om att slå till mot nån festival.
Det var det jag var rädd för. Ta med dem, Brainy.
Nej, vänta! Min lillasyster tog bilen och körde efter dem.
-Varför skulle hon göra det? -För att försvara mig? Eller hämnas?
Hon var arg. Hon drog och stannade inte ens för oss.
Vem kunde ana att Pip bar så mycket ilska inom sig?
Jag. Bobbi är känslig. Folk drar nytta av sånt.
Folk har alltid kört med henne, både i skolan och hemma.
Det gör vem som helst arg.
Maeve. Du och Kara kan väl åka i förväg? Vi kommer.
Vad är det här?
Det här låter konstigt, men...
Jag drömde en sak i natt.
Din mamma sökte upp mig.
Hon sa att du skulle ha det här.
När någon har gått bort i Parthas-
-klär vi oss i vitt för att hedra ljuset vi alla bär inom oss.
Människor som utomjordingar.
Den som kände min mamma vet att hennes ljus var bländande.
Jag är lyckligt lottad som fick värma mig i det varje dag.
Och jag är lyckligt lottad som får gå i hennes fotspår.
Jag får fortsätta hennes arbete och förvalta hennes arv.
Akta dig!
Maeve!
Du visste att yxan skulle träffa podiet.
-Har du fått förmågan? -Jag kan förklara...
Rör mig inte.
Hjälp! Hjälp!
Den är blockerad! Den här vägen.
Huka er!
Grip alla våldsverkare! J'onn, få ut folk ur ladan.
Bobbi Miller?
Släpp henne! Annars skjuter jag!
Det här är sista varningen!
Nej! Direktör Danvers! Skjut inte!
Supergirl! Du angrep en agent från USA:s militär.
Du tänkte skjuta en oskyldig utomjording.
Jag tyglade en vildsint utomjording, och du hindrade mig!
Han försvarade bara sitt hem!
Dessa Frihetens Barn-wannabes provocerade honom!
De angrep en stillsam minnesstund!
Dina ord funkar inte längre för oss.
Och jag har ett jobb att sköta. Att få fram alla fakta.
Den flickan tillhör inte dem!
Hon tog drogen bara för att elda på sin ilska.
För att den här världen-
-är full av folk som är större och starkare än henne.
Den sortens sårbarhet gör en arg.
När man känner sig maktlös gör man vad som helst för att bli starkare.
-Det kan jag förstå. -Kan du?
Du beskrivs ju bokstavligen som flickan av stål...
...både på utsidan och insidan.
Tror du inte att jag vet hur det känns att vara sårbar?
Nej, det tror jag inte.
Antingen backar du, eller så griper jag dig också.
Kom.
Innan vi åker måste jag bara prata med min syster.
-Självklart. Jag tar den. -Tack.
Vi har inget att prata om.
Tro mig, jag hade tänkt berätta.
-Jaså? När då? -Efter minnesstunden.
Du visste om det i flera månader.
I flera månader lät du mig undra varför jag inte hade fått förmågan.
Du lät mig tro att jag var framtidsblind!
Nej, det var inte alls så.
Jag försökte överföra förmågan till dig på nåt sätt.
Säkert. Hur fick du, av alla människor, förmågan?
Den ska gå i arv från mor till dotter.
Hur kunde du få den? Du är ju inte ens en riktig kvinna!
Maeve har alltid varit mitt största stöd.
Hur kunde hon säga en sån sak?
Jag är hemskt ledsen.
Jag visste att hon skulle bli förkrossad, men...
Hon var så arg.
Jag vet att det inte är samma sak-
-men jag har också gått igenom mycket med min syster.
Jag är tacksam för ditt stöd-
-men det här är inget du kan förstå.
Jag har utomjordiska förmågor. Min syster har inte det.
Och nu hatar hon mig.
Varför stannar du?
Kara? Vad gör du?
Jag förstår faktiskt.
Troligen mer än nån annan gör.
Jag är Supergirl.
Bara ett fåtal vet om det, eftersom det kan vara farligt-
-men jag berättar det för dig. Jag tror att det kan hjälpa dig.
Och jag tror inte att det är farligt för dig.
Du är också en hjälte.
Jag var systern med förmågorna.
Jag såg Alex betala priset för det på så många sätt.
Oftast klarade hon det galant-
-men tro mig, ibland blev det riktigt fula tag.
När vi var yngre...
...och även idag.
Men jag tror att syskonkärleken vinner i slutändan.
Jag måste tro det.
Jag vill bara att du ska veta att du inte är ensam.
Du har en familj.
Du har mig.
-Ville du träffa mig? -Ja, sätt dig.
Jag har kollat igenom materialet du gav mig om L Corp och...
Allt är i sin ordning.
Läkemedelsverket har godkänt allt.
Då hade min källa fel.
Vanligen är han pålitlig...
Ingen fara, sånt händer. Man lär sig på vägen.
Du gjorde helt rätt som kom till mig först.
Du har en stark instinkt.
Hjärntvätten förändrade Alex.
Jag trodde att en lögn skulle hjälpa, men det sitter djupare än så.
Förvirringen var bara ett symtom.
Alex växte upp med en syster från en annan planet. En superhjälte.
Utan det minnet kan exponeringen för andra...
Hennes mottaglighet har ändrats, även empatin.
Jag fattar inte. Hon umgås ju ofta med utomjordingar.
Du var Alex främsta relation under hennes uppväxt.
Du formade hennes syn på utomjordingar.
Det är vad vi har raderat. Blodsminnet.
Jag måste tro att hon innerst inne fortfarande är vår Alex.
Vi var tvungna. Nu måste vi vara starka för hennes skull.
Det här är precis vad jag behöver.
Efter den här helgen vill jag inget hellre-
-än att slappna av med mina två favoritmänniskor-
-och tidernas bästa film.
"Terminator" är knappast avslappnande, men visst.
"T2", och jag ska tröstäta.
-Din hand... -Precis.
En härlig avskedspresent från Supergirl.
Jag hoppas att din helg var bättre.
J'onn sa att du var ute på uppdrag. Hur gick det?
Det jag skulle skriva om blev inget.
Vad sägs om att vi inte pratar jobb ikväll?
Det går jag med på!
"Titta på filmen om du inte vill dö!"
Nej. "...om du vill leva!"
-Attans. -Ärthjärna.
Vi har ett problem. Jag behöver få tag på någon,
i Amerika.
Text: Andreas Novak www.sdimedia.com