Usla best! Min familjs plågoande!
I dag tar ditt liv slut.
Avbryt simuleringen.
Obsidians nya linser är otroliga.
Så realistiskt att folk får sinnes- intryck av den virtuella världen.
Han där känner att det går fort. Han måste vara helt orädd.
-Det där skulle göra mig yr. -Knappast.
Men jag önskar att jag vore orädd.
Jag tycker inte om att gå omkring utan mitt tjänstevapen.
Taskigt att Lex tog din pistol när du slutade på DEO.
Det är första gången på åtta år jag är utan den.
Du och J'onn slipper all byråkrati och att ha en ond storpamp i vägen.
-Hej. -Hej! Jösses.
-Vad fint det är. -Det är Andreas förtjänst.
Kanske glittret, men du uppgraderade 150 petaFlop-länken.
-Hon brukar inte prata så där. -Du lyssnar när jag pladdrar.
-Jag lyssnar faktiskt. -Vad har du i lådan?
En present till min flickvän.
Piroger, makaronilåda och dumplings från Wang Foos.
-Dumplings? -Det är tröstmat till mig.
Jag kanske delar den med J'onn. Om han ber mig.
Titta inte nu, men kollegan du avvisade är på ingång.
-Titta inte! -Jag måste till Tornet.
-Vi har nåt som väntar. -Förrädare!
-Hej! -Jag kommer med latte.
Sockerfri vaniljlatte. Och till dig...
-En dubbel med karamell och mocka. -Hur visste du det?
Jag är journalist men alla vet väl vad vänner föredrar?
-Väldigt omtänksamt. Tack. -Ingen orsak. Vi ses senare.
Avslag har aldrig verkat så okej eller avslappnat.
Varför är jag så dåligt på sånt?
Klockan nio i kväll kommer Obsidian att förändra hur ni upplever era liv.
Nedräkningen till era drömmar börjar nu.
Elva timmar kvar, utropstecken.
-Mår du bra? -Nu gör jag det.
Tack för att du räddade mig. Vad fasen hände?
Nån försökte döda dig. Vi fick det här för fem minuter sen.
-Ett Obsidianfientligt manifest. -"Obsidian är teknologiskt folkmord."
"Med Andrea Rojas död är det här den sista varningen."
"Ställ in lanseringen av Platinum annars kommer fler att dö."
De får hota med vad som helst. Jag skjuter inte upp nåt.
Vad gulligt.
Tänk att en maladoriansk dendroasp kan ha sån självbehärskning.
Ni har mycket gemensamt.
"Non Nocere" gör det Gud inte kunde och får vilda djur att inte skada.
Alla dina djurförsök har gett perfekta resultat.
Den mänskliga hjärnan är komplexare och jag har inte fått testa den än.
Jag vill inte bli kritiserad för några misstag.
Det kändes personligt. Har du fått kritik av en viss kryptonier?
När jag använde Myriad trodde hon att jag försökte styra allas tankar.
-De tror att jag är ond. -Att du förvandlas till mig.
Eller åtminstone mamma. Det har du tragiskt nog inte gjort.
Tänk om mänskligheten inte gav efter för terror, raseri och oro.
Vi vore den bästa versionen av oss själva. Kreativa och fria.
-En utopi. -Precis.
Supergirl kan inte tro att jag inte försöker styra människor.
Jag förutsåg att du är redo för nästa steg-
-så har jag förberett en studie på det där fängelset vi äger.
Frivilliga försökspersoner som vill bli bättre människor.
En bil väntar på dig.
Måste gå, plikten kallar.
Goda nyheter om Toymans kod som vi tänker använda mot Leviathan?
Jag är snart klar med koden som gör Leviathan sårbar.
Men de är en teknoorganisk ras från samma solsystem som Krypton.
Det går inte att injicera koden förrän vi har lyckats försvaga dem.
Så vi måste hitta deras version av kryptonit?
Jag har försökt med sånt tidigare utan vidare framgång.
Det finns en tilltalande möjlighet.
-Men då måste vi nå Leviathans bas. -Som vi inte vet var den ligger.
Sir? Andrea Rojas har blivit attackerad.
Trots attacken kommer lanseringen att ske som planerat klockan nio.
-Så hemskt. -Eller tursamt.
Vi måste komma nära Leviathan för att sprida dödlighetskoden från basen.
Gemma Cooper har kopplingar till lanseringen som behöver beskydd.
Vi kan vinna Leviathans gunst om vi skyddar deras favoritbarn.
Ring Supergirl.
Jag är ingen livvakt, Lex.
Med dig är det 99,7 procents chans att Andrea överlever fler attacker.
Kan inte DEO spåra terroristen innan han slår till igen?
Jag såg rosa energi kring hissen.
Rosa energi tyder på en klorofilian. Deras energier går inte att spåra.
Att hitta honom före lanseringen vore osannolikt.
Om du vägrar så vet du vilka hållhakar jag har.
Och du skulle få blodet från en oskyldig miljardär på dina händer.
Platinum låter er vara den ni vill när som helst.
Vi har fler fall än jag orkar räkna.
Utomjordingar på flykt, försvunna människor och nyckfulla äktenskap.
-Vi vet inte vad Lex har för planer. -Vi kommer att ta reda på det.
Mår du bra?
Jag har haft ett jobb med en chef ända sen jag tog läkarexamen.
Med all den här friheten börjar jag känna mig lite...
-Förvirrad. -Ja.
Hej. Lex har utsett mig till Andrea Rojas livvakt under lanseringen.
-Varför bryr sig Lex om den? -Han måste ha nån baktanke.
-Eller så är det en fälla. -Jag tar reda på mer med Andrea.
-Men jag behöver hjälp. -Vet du vem som attackerade Andrea?
Jag såg rosa energi kring hissen när den föll.
Brainy sa att det kan vara en klorofilian som är omöjlig att spåra.
Klorofilianer är fredliga. De absorberar solljus med huden-
-men kan inte kanalisera elektrisk energi.
-Men det är nåt att gå på. -Ni hittar mig vid Andreas sida.
-Ni är svår att få tag i. -Att ni är här bevisar motsatsen.
Jag hörde att terrorister tog sig förbi era säkerhetssystem.
Och ni vill hjälpa mig? Så omtänksamt.
En så här stor dag för er vore det min medborgerliga plikt.
-Vad har ni som vi själva inte har? -Supergirl som Andrea Rojas livvakt.
Jag behöver inte Supergirl och vill inte ha henne.
Det gör ni nog. Jag vet att ert folk inte vill synas offentligt.
Och med lanseringen... Tänk vilka rubriker.
Om ni känner mitt folk så vet ni vad jag kan göra med irriterande kryp.
Jag kan ge er det ni värderar allra högst. Anonymitet.
Världen iakttar Andrea Rojas ända fram till lanseringen klockan nio.
I ett så pass känsligt läge är jag det enklaste valet.
Jag beundrar ert självförtroende, mr Luthor.
Alltid samma överpresterare. Jag återkallar mina vänner.
Men jag varnar er. Vi ger inga andra chanser.
Så lova inget ni inte kan hålla.
Har alla anmält sig frivilligt?
Från våra mest våldsamma fångar till våra mest lättskrämda.
-Vad glor du på? -Inget. Förlåt, Toby.
Vakter!
Hur gick det?
Ingen fara. Det där var bara en hälsning jämfört med andra dagar.
-Hur orkar du? -Såna som jag har ingen chans här.
Fem år i fängelset har lärt mig det.
Men efter försöken kanske jag slipper oroa mig.
Jag hörde att du tänker göra dem fromma som lamm.
Om du lyckas så vore det en skänk från ovan, Lena Luthor.
Vi sätter igång.
Tack för att du ser allvaret och vill skydda mig.
Med dig vid min sida blir folk ännu mer uppspelta. Selfie?
Hashtag: Supervakt.
-När anländer alla? -Det blir ingen publik på plats.
-Jag riskerar inte oskyldiga liv. -Jag kuvar mig inte för terror.
-Natalia. -Du är säkert skräckslagen.
Det känns bättre nu när jag är här.
Trevligt att träffas, Supergirl. William Dey. Vi sågs i morse.
Trevligt att träffas, formellt. Vad hör du här?
Jag rapporterar om lanseringen. Det här är första anhalt.
Följer du Andrea hela dagen? Du kan bli skadad eller dödad.
Journalister utsätter sig för fara för att visa allmänheten sanningen.
-Hjältemodigt. -Det skulle jag inte påstå, men tack.
Det är en stor story. Hur det än går-
-så är lanseringen det största som hänt sen datorn uppfanns.
-Harry. -J'onn J'onzz. Det var längesen.
Vi söker en klorofilian. Känner du några?
Det kan jag inte påstå. Men Dmitry där borta känner alla.
-Det är värt att fråga. -Tack ska du ha.
-Tjena. -Du?!
-Håll dig borta från mig. -Jag har klämt uppgifter ur honom.
Det gick väl an, men jag slipper helst fängelsestraff.
Vi tänker inte gripa dig. Jag jobbar inte för staten längre.
Vi letar efter en klorofilian med ett brinnande hat för teknikframsteg.
Jag har en kompis som sysslar med smått olaglig vapenhandel.
Han nämnde en klorofilian som sökte militära vapendelar.
Vet du hur vi hittar honom?
Min vän klagade på att han fick åka ut till en gård på väg 89.
Tack. Och ledsen för förra gången.
Hon är ledsen. Tack.
Det låter illa. Jag ringer och frågar Brainy om han kan ta reda på mer.
Om Lex får veta att han hjälper dig så kan han råka illa ut.
Han säger om han inte kan.
Vi har hittat nåt att gå på, Brainy. Bor det nån klorofilian längs väg 89?
Vi behöver ett namn eller en adress.
Det finns tyvärr ingen klorofilian som bor där.
Enda gården längs vägen avvecklades utan spårbar tillgångsspridning.
-Inget. Vi borde ändå hitta gården. -Jag håller med.
-Ursäkta intrånget. -Jag hjälper gärna till.
Lex måste imponera på Gemma Cooper för att besegra Leviathan.
Supergirl måste rädda Andrea Rojas medan alla andra förs bakom ljuset.
Jag har räknat och med 93,2 procents säkerhet-
-så vill ingen umgås med mig när jag gör det som måste göras.
Verkligen ett kinkigt problem, Querl.
Men i stunder som denna kan du bara lita på matten.
Du måste upprätthålla alliansen med Lex.
Endast då blir framtiden som vi vill ha den.
Dina vänner är starka och är ju trots allt hjältar.
Det är kvantifierbart.
Jag hoppas att du har rätt.
-Grymt snygg frisyr. -Håll tyst.
"Non Nocere" laddas upp. Nu får vi se om det fungerar.
Res på er och avlägsna linserna.
Du, Steve... Kom hit.
Vill du gå och krubba?
Visst, Toby. Det vore trevligt.
Du är ett geni.
-Vad tror du om det här? -Vad menar du?
Skurken, manifestet och situationen. I förtroende, så klart.
Det är fruktansvärt. Man borde aldrig bruka våld.
Men hemskt nog så har manifestet en del rimliga argument.
Inte att linserna kommer att ta allas medvetande som gisslan-
-men att folk stänger av sig från verkligheten kan ha sina avigsidor.
Och orsaka permanenta skador.
-Vad tycker du? -Som jag ser på saken...
Obsidian North spelar på människors önskan att känna gemenskap.
När man bara lever virtuellt-
-så kommer man bara allt längre bort från verkligheten.
-Du har tänkt mycket på det. -Linserna tilltalade även mig.
Jag ville umgås med min vän som jag förlorade.
Men när jag började umgås med min kollega Kara-
-så insåg jag hur verklig gemenskap ska kännas.
Efter karaoke och en spelkväll ville jag inte leva i nån VR-värld.
Jag vill bara vara med människor jag bryr mig om.
Andra Rojas!
Ms Rojas? Vi måste sätta er i säkerhet.
-Jag tänker inte fly. -Skurken kan färdas med ljuset.
Men du är bäst på att rädda andra.
Obsidian är jag bäst på. Det är mitt liv.
Det var min pappas också.
Det här företaget är hans livsverk.
Pappa grundade det och offrade allt för det.
Precis som jag.
Jag har gjort saker som gynnat Obsidian som jag inte är stolt över.
Saker jag inte kan få ogjorda.
Jag övergav vänner för egen vinning.
Men jag gör om det utan att tveka.
Jag tänker inte ge upp bara för att nån hotar mig.
Nästa evenemang är inne i stan på Obsidianbutiken.
Jag måste söka av området och släpper dig inte med blicken.
Tack, Supergirl.
-Hej, Steve. -Förlåt för vad jag än har gjort.
Är allt som det ska?
Nej, det är det inte.
Jag mår inte bra!
Steve! Hämta sjukvårdarna!
Steve? Hör du mig?
En negativ reaktion utlöste ett epilepsianfall.
Minns du vad som hände?
Det var Toby. Jag trodde att han tänkte slå mig.
När han frågade hur jag mådde-
-så kände jag nåt jag aldrig har känt förut.
För första gången nånsin...
...så ville jag vara översittaren. Jag har levt i rädsla hela livet.
Sen dök du upp och äntligen fanns det hopp.
Men nu känner jag bara hunger...
...för att hämnas.
För våld. Det finns instängt inom mig.
Det försöker ta sig ut och jag blir inte av med det.
Det är värre än nåt Toby utsatte mig för.
-Jag är hemskt ledsen. -Du hjälper monstren.
-Varför hjälper du inte mig? -Jag lovar att hjälpa dig.
-Jag kunde ha fasat oss igenom. -Jag saknar att sparka in dörrar.
Den som bor här har gröna fingrar. Precis som klorofilianer.
"Walden Pond. En idealiserad återkomst till naturen."
Det passar bra in på manifestet.
"Våra uppfinningar ska inte distrahera oss från viktiga ting."
Han verkar ha egna leksaker. Det här är vapenkomponenter.
Han försökte köpa nån sorts stridshandske på svarta marknaden.
-Jag vill ha dig vid min sida. -Du bestämmer.
Hej, allihop! Vilka är redo att förändra sina liv?
Ni ska inte vara här!
Se upp!
-Supergirl! -Vi måste gå nu.
Vänta! Lämna mig inte här!
-Är ni oskadda? -Jag tror det.
-Han använde mina krafter emot mig. -Kan klorofilianer göra det?
Nej, men stridshandskarna förstärker krafterna.
De absorberar alla energiformer. Inklusive utomjordiska.
Andrea är i säkerhet på DEO. Vi kollar om det finns nåt mer här.
SIMULERINGEN MISSLYCKAD
Du borde vara försiktigare men kanske behöver lätta på trycket.
Minns du vad du sa när du gjorde solen röd?
Du sa att du gjorde det för mänsklighetens bästa.
Du trodde att du räddade oss, och jag kanske lider av samma villfarelse.
Jag har aldrig lidit av villfarelser. Vill du veta vad jag minns?
Jag hyllades som "Morgondagens Man" sista gången du var stolt över mig.
Vi hade kontaktats av en utomjording men du såg aldrig nån fara.
Du ville fokusera på välgörande projekt, så jag avskedade dig.
-Varför berättar du det? -Du begår samma misstag som jag.
Du är bättre än så.
Jag lät min besatthet av att döda Superman vilseleda mig-
-men nu har jag fått en andra chans att fatta rätt beslut med dig.
"Non Nocere" skulle befria människor. Inte stjäla deras fria vilja.
Jag har bara stängt in människor med sina hemskaste böjelser.
Jag kanske har gått vilse.
Låt inte din besatthet av vad Supergirl tycker komma i vägen.
Du kan ändra på henne lika lite som du kan ändra på mig.
Men till skillnad från henne så tror jag på det du försöker göra.
Vi hittar en lösning tillsammans. Jag ge mig inte förrän vi gör det.
Lägg upp algoritmen.
Ville du prata?
Vi var i livsfara och jag kunde inte rädda oss.
Jag har inga superkrafter och kan inte fasa genom saker.
Förr gjorde det inget, för jag hade hela mitt team bakom mig.
Jag offrade pistolen och brickan för att stoppa Lex från utsidan.
Jag trodde att DEO försvagade mig men tänk om det stärkte mig.
När jag lämnade DEO så kände jag mig också vilsen.
Du dök upp när jag var förtvivlad och påminde mig-
-att det kan ta tid att skapa en ny version av sig själv.
Det är en process, så du måste ge dig själv tid att anpassa dig.
Under tiden ska du veta att vi backar upp dig.
Jag har hittat nåt.
Vad är det? Todd Sapphire.
-Jobbade han för Obsidian? -Han hade nån han höll kär.
Vad hände med honom?
Enligt personalavdelningen blev han beroende av VR-linserna-
-och avskedades när han stal ett par för nattanvändning.
Kan han vilja hämnas för att han fick sparken?
Det här är ett självmordsbrev till "min älskade Amy".
"Förlåt min svaghet. Sen vi lämnade vår hemvärld har jag känt mig vilse."
"Enda lindringen är VR. Jag har hemlängtan och orkar inte mer."
Vänta lite... Han dog för ett år sen.
Då kan han inte ha attackerat Andrea.
Var det hans fru?
Hon klandrar Obsidian och varnade för att göra VR till ett nytt paradis.
Amy vill inte att andra går hennes mans öde till mötes.
-Lanseringen är om 27 minuter. -Jag måste till CatCo.
Ut härifrån om ni vill leva!
Du! Var är Andrea Rojas?
-Hon är inte här. Låt oss vara. -Jag tänker stoppa lanseringen.
Inte om jag får lägga mig i. Det är över nu.
Förlåt, men du får inte stoppa mig.
Dags att natta dina leksaker.
-Kara, gick det bra? -Utrym alla. Jag följer efter Amy.
En terrorist attackerar Obsidian och strömavbrott sprider sig över stan.
Platiummolnet har ett säkerhetssystem.
Felar generatorerna tas strömmen från stadsnätet inför lanseringen.
Luthors kraftkärna alstrar lika mycket energi som den förbrukar.
-Om strömmen slukas så här... -Så täcker strömavbrottet staden.
Det kan även få transformatorerna att explodera. Eld och kaos.
-Jag måste stänga av systemet. -Det är för farligt. Jag gör det.
Låt mig få följa med.
Supergirl lovade att hålla dig i säkerhet. Sätt henne i en cell.
Kom.
Spring! Snälla, sluta. Processorn kan explodera.
Jag vill bara stoppa den.
-Hejsan. -Hej.
Jag sätter er i säkerhet.
Fort! Sätt fart!
Nej, Amy!
Det kan inte stämma.
Släpp ut mig! Jag måste till CatCo!
Du får inte göra så här.
-Du kan inte stoppa mig. -Nej, jag är utan krafter.
Attackera mig om du vill, men jag vet hur mycket du älskade Todd.
Jag vet vilket mörker han hamnade i när han blev beroende av Obsidian VR.
Precis som Todd blev besatt av den virtuella världen-
-så har du blivit besatt av att skipa rättvisa för honom.
Ingen ska behöva lida som jag.
-Herregud! -Vem släppte ut dig ur cellen?
-Det funkar inte. -Nån har dubbelsäkrat systemet.
Jag läste ditt manifest.
Rädslan att folk hellre lever i VR än i verkligheten är befogad.
-Jag förstår dig. -Det har byggts som en fälla.
-Todd gick rakt i den. -Jag vet.
Om du gör det du tänker göra så avbryter du inte bara lanseringen.
Oskyldiga kommer att dö.
Det vill du inte. Du vill att folk ska engagera sig.
Att de ska leva i verkligheten.
Att vara en partner. Att älska. Att ha vänner.
Man kan inte ändra på det förflutna. Tro mig, jag har försökt.
Men du styr över din framtid. Todd är inte här, men du är det.
Blicka inåt och fråga dig själv om Todd hade velat ha det så här.
PLATINUM LANSERAD
Jag saknar honom varje dag.
-Hur tog du dig hit från DEO? -Jag fick agenterna att hjälpa mig.
Todd Sapphire blev beroende av en tidig version av Obsidians VR.
Du kanske borde trappa ner lanseringen.
Todds öde var tragiskt men hans är inte det enda där ute.
Efter attacken använde våra anställda VR för att hantera sina trauman.
Kontentan är att jag vill hjälpa människor.
Kom ihåg det.
Acrata. Skuggornas kraft.
Du klarade din första dag, Alex.
Men vi vet inget mer om Lex.
Det kommer att bli en lång färd.
Jag tror att du kan behöva lite förstärkning.
-Min pistol. -Inte direkt.
På Mars kallas det för "hoinik of um'brey tinfguk".
Soldatens hand.
Den förvandlas till det vapen du föreställer dig i sinnet.
Du har ingen bricka, men har visat att du inte behöver nån.
Helt otroligt. Vad kan jag säga? Tack.
Med lite träning så lär du dig att kontrollera den.
NON NOCERE UPPDATERAT
Det är borta.
All smärta och all hunger.
Det är som att jag aldrig ens har erfarit känslorna.
Hur gjorde du?
Min bror hjälpte mig att fokusera på det viktigaste.
Jag kuvade våldsamheterna men känslan av orätt är i andra delar av hjärnan.
-Jag anpassade bara algoritmen. -Vad du än gjorde så fungerade det.
För första gången kanske nånsin...
...så känner jag mig trygg. Du är hjälten alla säger att du är.
Världen behöver snart inga hjältar.
-Vad häftigt! Är den marsiansk? -Ja.
Det är en pistol eller nåt annat vapen man kan behöva.
-J'onn ska lära mig att använda den. -Du var grym utan den i dag.
-Vem behöver jobba för DEO? -Precis.
William. "Jag såg dig inte efter attacken. Är du oskadd?"
Du ska inte lägga dig i. Men jag måste verkligen svara.
Han verkar fortfarande gilla dig. Ångrar du att du sa nej?
Jag vet inte.
Folk flyr verkligheten med VR precis som jag undviker William.
-Jag undviker min egen verklighet. -Då vet du vad du måste göra.
-Det är ju bara en middag. -Visst.
-Jag lever. -Kara! Tack och lov.
Jag hörde att du tog dig ut men det är ändå skönt att se dig.
Jag fick meddelandena men ville visa att jag lever.
Jag förstår. Hur visste du att jag var här?
Du är nattuggla och arbetsnarkoman.
-Den plikttrognaste reporter jag vet. -Du ger mig hård konkurrens.
Usch, jag går för långt med kaffet, messen och komplimangerna.
Du vill bara vara vänner och jag borde respektera det.
Det är ingen fara. Det var faktiskt därför jag kom.
Det blev fel förra veckan för att jag var rädd.
Du är en toppenkille. Och mer än så. Jag vill gärna gå ut med dig.
Väldigt gärna.
Min favorit-coluan. Inverteringen av koden verkar dödligt bra.
Visst är det härligt när en plan går i lås?
Gillar du inte det?
Jag var vid din kraftkärna i kväll och försökte koppla ur den.
Jag messade och bad om hjälp men du svarade inte.
Säkerhetssystemet utsatte 67 % av invånarna för fara.
-Ett ringa pris för våra framsteg. -Folk kunde ha dött.
-Om Supergirl inte hade... -Men det gjorde hon.
Har du glömt det, byråchef Dox? Supergirl räddar alltid dagen.
Att rädda Obsidian stärkte vårt värde för våra nya vänner.
Måste kila. Dags att fullborda.
-Ursäkta dröjsmålet. -Ni borde visa mer hänsyn.
Kom inte med löften ni inte tänker hålla.
För lekmän verkade inte den här dagen särskilt lyckad.
Eldsvådor, polis och superhjältar. Vad betraktas som "inte lyckat"?
En kvinna med er framsynthet borde se att vi frambringade det ni önskade.
Vi gjorde det bara med schvung och utan att ni behövde riskera nåt.
Jag tror att ödet förde oss samman.
Jag är den mest pålitliga och älskade mannen på jorden.
Vem passar bättre som Obsidians representant inför världslanseringen?
Som grädden på ert mos. Med mig som er ambassadör-
-så blir inte ett öga från Tokyo till Tadzjikistan utan linser.
Du har övertygande argument, Lex.
Jag kan vara en utmärkt vän och det vill jag vara.
Då undrar jag vad du som vän kommer att förvänta dig i gengäld.
Jag vill gärna träffa dina vänner.
Håller vad du har lovat så kan vi diskutera den saken.
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com