Jeg heter Kara Zor-El. Jeg er fra Krypton.
Jeg er en flyktning her.
Jeg skulle beskytte fetteren min. Men kapselen min kom ut av kurs.
Da jeg kom hit, var fetteren min voksen og var blitt-
- Supermann.
Jeg skjulte hvem jeg var helt til en ulykke-
- tvang meg til å avsløre meg.
For de fleste er jeg journalist for CatCo.
I skjul jobber jeg med adoptivsøsteren min for DEO-
- for å beskytte byen mot romvesener og andre som vil skade byen.
Jeg er Supergirl.
Tidligere...
- Du vil vel ha barn? - Jeg ser ikke for meg å bli mor.
- Er det greit? - Selvsagt.
Jeg drar tilbake til Mars. Det må finnes marsboere-
- som ikke vil bli definert av hatet.
Farvel, frøken marsboer.
J'onn, du må komme til Mars nå.
Loftsleiligheten ser flott ut. Vi må bare brenne denne.
Da blir det perfekt.
En lesbisk forlovelsesfest skulle liksom tøyle mammas påfunn.
Niks. Homofilt, heterofilt... Eliza lar seg ikke stanse-
- før hun graver opp alle leker fra alle tiders forlovelsesfester.
- Du kommer til å elske brudebingo. - La meg dø, vær så snill.
Hvordan går det med deg?
Fint. Flott.
Det som skjer med meg, har ikke noe med deg og Maggie å gjøre.
- Jeg er lykkelig på deres vegne. - Jeg vet det. Det betyr mye.
Eliza er tidlig ute.
Hei... Å, J'onn. Kom inn. Er alt i orden?
Ja da. Alt er fint.
Jeg bare...
Jeg måtte bare snakke med dere.
Jeg må reise vekk i noen dager.
Dere må styre DEO til jeg er tilbake.
- Hvor skal du? - Mars.
Skal... Mars?
M'gann trenger hjelp av meg.
Hjelp med hva?
Meldingen var kort og innstendig.
Jeg klarte ikke å få tak i henne. Men jeg merker at hun er i fare.
Du er den siste grønne marsboeren.
De hvite vil utrydde sånne som deg. Det er jo rent selvmord.
M'gann hjalp oss da vi trengte det. Jeg må reise.
Hvis du drar, skal Kara bli med deg.
Du får ikke risikere livet for mine kamper.
De er mine også.
Du kan ikke gå glipp av festen.
Hvis jeg kunne overleve Mars, ville jeg ha blitt med deg.
Hvis Krypton fremdeles fantes, -
- og jeg måtte dra tilbake til der foreldrene mine ligger, -
- ville du ikke latt meg dra alene.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Skal vi ikke be Winn starte transmaterieportalen?
Man kan ikke reise via den uten en port på den andre siden.
Vi må reise på gamlemåten.
Det var en kul bil. Er dette en heis ned til en hangar...
Nei, det er det ikke.
Er dette skipet?
- Ja. - Drar vi til Mars i den?
- Ja, det skal vi. - Ja vel.
- Forsiktig med skinnet, Supergirl. - Beklager.
- Den har ikke sikkerhetsbelter. - Den er fra en annen tid.
Og en annen planet?
Min art kan skifte form. Skulle ikke teknologien kunne det òg?
Greit nok.
Lasagnen er fantastisk god.
Jeg hadde glemt hvordan ordentlig mat smaker.
Takk. Det er jentenes favoritt. Så synd Kara ikke kunne komme.
Jeg vet at det hun gjør med J'onn er viktig, men -
- jeg bare bekymrer meg for henne.
Det har vært vanskelig. Men hun bearbeider det.
Denne helgen handler det om hjertets gleder.
Jeg ville lage et brudebrett til deg også, -
- men Alex sa at du ikke har bilder fra barndommen.
Nei.
Hvor lenge er det siden du snakket med foreldrene dine?
Det var da jeg var 14.
La oss snakke om noe annet, mamma.
Nei da, Alex. Det er i orden.
Jeg sa at jeg likte en jente, og foreldrene mine fikk vite det.
Jeg kom hjem den dagen. Det var vinter.
Faren min sto der med en koffert.
Han ba meg om å sette meg i bilen.
Og...
Vi kjørte i stillhet.
Jeg stirret ut av vinduet og så på istappene på trærne.
Jeg var livredd for å si noe.
Til slutt sa jeg:
"Hva har jeg gjort, pappa?"
Og da bare så han på meg med sånn avsky -
- og sa:
"Du førte skam over meg."
Så kjørte han til tantes hus og forlot meg med kofferten.
Det var det siste faren min sa til meg.
Det eneste skammelige er måten faren din behandlet deg på, Maggie.
Ja.
Hva nå?
Vi er framme.
M'gann.
Du kom, jo! Jeg var ikke sikker på om du ville det.
Jeg gjør alt for deg.
- Kara. Du trengte ikke... - Du trengte meg.
Till'all.
Hvis han er redd for hvite marsboere, er han på feil planet.
Dette er Till'all, en god soldat, men ikke så høflig.
- Og N'ikki, en ny rekrutt. - Det er en ære, J'onn J'onzz.
M'gann fortalte at du inspirerte henne til...
Nok! Vi har kastet bort en dag på å få ham hit.
Vi kom hit for å kjempe med dere.
- Dere er ikke her for å slåss. - Stille. Det er en ordre.
Hva foregår, M'gann?
Vi stormet en base nær D'ori'i-krateret.
Det var en fangeleir for grønne marsboere der.
- Det var mange leire. - Denne var fremdeles i drift.
- Hvordan er det mulig? - Jeg er den eneste grønne marsboeren.
Nei.
Det fins en til.
Jeg tok deg med fordi du måtte se det for å tro det.
Hvem er det, J'onn?
Det er... faren min.
Det er ham. Han lever!
Kona mi, døtrene mine...
Hvorfor har de holdt bare ham levende i hundrevis av år?
Myr'nn J'onzz er de grønne marsboernes religiøse leder.
Ikke engang de verste ville drepe H'ronmeers tjener.
Isteden levde han alene i århundrer i den tro at han var alene!
- Snart er vi alle døde. - Hva mener han?
Faren din kan finne K'hollars stav.
Du tuller!
Det er en myte. Faren min fortalte historier om den.
"Vær snill, ellers tar H'ronmeer deg!"
De hvite marsboerne vet nå hvor den ligger.
Staven er et telepatisk våpen.
Så hvis de hvite finner den, kan de spore oss opp og drepe oss.
Vi raidet basen for å finne den, men de hadde dratt videre.
Faren din var der. De ante ikke hvor verdifull han var.
- Hva snakker du om? - Han vet hvor de skal grave.
- Røper han ikke noe? - Hjernen hans stenger oss ute.
Han lar oss dø, og han kaller seg Guds tjener.
Den tjeneren ble torturert av ditt folk i århundrer!
Da forstår du hva som står på spill. Finner vi ikke staven, dør vi.
Da får udyrene som slaktet folket ditt hele denne planeten.
Du må overtale faren din om å hjelpe oss, J'onn.
Da kan vi redde Mars, sammen.
Du har aldri fortalt meg historien om bilturen.
Hva var poenget!
Jeg vil dele alt med deg. Jeg vet at han var streng mot deg.
Men før den dagen var han verdens beste far.
Han høres ut som et monster, men du vet ikke hvordan det var.
Du er glad i ham ennå.
Jeg sier bare at han ikke hadde det enkelt.
- Har du tenkt på å ringe ham? - Selvsagt har jeg det.
Og?
Tante sa at moren min fjernet alle bilder av meg.
De slettet meg. Det trenger jeg ikke.
De gjorde noe grusomt mot deg.
Men iblant gjør foreldre skikkelig dumme ting-
- når det er noe de ikke forstår.
Hva om du inviterer dem til festen?
- Tuller du? - Det er en perfekt anledning.
Ja, liksom!
"Du sparket meg ut fordi jeg var homofil, men kom."
Det har gått lang tid. Kanskje de har forandret seg.
Jeg tror ikke det. Vær så snill, la det ligge.
Ja vel.
Jeg ber. La meg være i fred.
Denne gangen tror jeg-
- at H'ronmeer unner deg denne luksus.
Det er meg, far. Det er J'onn.
Du er sint på meg -
- for at jeg forlot deg. Og det bør du være.
Jeg vet hva du må ha følt.
Alene i så mange år, i den tro at du ikke ville se grønne marsboere igjen.
I den tro at hele familien var drept.
Trodde du at et sånt triks ville virke på meg?
Far?
Jeg har overlevd to århundrer med fengsling og tortur, alene.
Så hvis du tror at å utnytte min døde sønns form knekker meg, -
- er du en tåpe!
Jeg forteller aldri hvor K'hollars stav er.
Det er meg, far. J'onn.
Jeg overlevde. Jeg flyktet til Jorden.
Du avslører deg, hvite marsboer. Min sønn ville aldri ha flyktet.
Hei, pappa. Det er Margarita. Hvordan går det?
Jeg bor i National City nå.
Fortalte Tia det? Jeg jobber i politiet. Jeg liker det.
Uansett, jeg ringer fordi -
- jeg skal gifte meg.
Nei, det er ikke en...
Hun heter Alex.
Uansett. Vi skal holde en forlovelsesfest på søndag.
Dere kan sikkert ikke komme, men jeg tenkte å invitere dere.
Det hadde vært hyggelig om dere kom.
Jeg håper at du og mamma har det bra.
Hvorfor gjorde jeg det!
Jeg forstår ikke hvorfor han ikke følte meg eller så meg.
I fengsel blir man vant til lureri.
- Nå går jeg inn. - Det gjør du ikke.
Hvis han ikke deler informasjonen, må vi bruke T'Agger-ritualet på ham.
Da kan han tvinge hjernen hans til å fortelle hvor staven er.
- Kan det skade ham? - Det kan drepe ham.
Vi har ikke noe valg.
- Vår overlevelse avhenger av den. - Bryr du deg bare om det?
Jeg er villig til å dø i motstandskampen.
Men jeg dør ikke mens jeg står her og venter.
Tror du at du kan knekke fars sinn? Mektigere folk enn deg har prøvd.
Till'all har rett i én ting.
Finner vi den ikke snart, er vi ferdige.
Du må nå fram til faren din. Klarer du det?
Det klarer jeg, og det skal jeg.
Fint. Så fort deg, for tiden renner ut.
Har du lurt på hva foreldrene dine ville ha sagt om de så deg nå?
- Hva de hadde tenkt om deg? - Hver eneste dag.
De ville ha vært stolte.
Det trodde jeg også.
Jeg fikk sjansen til å spørre. Faren min syns at jeg er feig.
Da kjenner han deg ikke. Den jeg kjenner, har viet hele livet-
- til å sørge for at det som skjedde på Mars, ikke skjer andre steder.
Så gå inn og vis faren din hvem sønnen hans egentlig er.
- Margarita. - Pappa.
Du skulle ha ringt, så kunne jeg ha hentet deg.
- Bussen var helt grei. - Er mamma...
- Moren din liker ikke å fly... - Du trenger ikke å forklare.
Er du sulten? Vi kan spise litt.
- Festen begynner vel snart? - Vi har tid.
Jeg kan vente.
Jeg burde kanskje sjekke inn. Det er denne veien..
- Er du drapsetterforsker, altså? - Ja. Blant en masse andre ting.
Den uløste saken du løste, Marshall-saken, låt interessant.
- Kjenner du til den? - Jeg klarer å google.
Jeg følger med på alle sakene dine.
Si meg, i 18 år-
- hadde de ikke et eneste spor. Hvordan løste du den?
Jeg dro til åstedet og studerte detaljene-
- som alle avskrev, slik du lærte meg.
Du sa alltid: "Løsningen på mysteriet ligger alltid i det trivielle."
- Du husker det. - Alt du lærte meg.
Én ting skal dere hvite ha. Dere tar ikke et nei for et nei.
Jeg har sagt det før, far. Jeg er ikke en hvit marsboer.
Eller en grønn marsboer, later det til.
Det er en skikk hos folket mitt å innta gjestenes form.
For å behage deg, om ikke meg selv.
Jeg er klar over våre skikker.
Mars var en gang et paradis.
Men H'ronmeer ville sette sine barn Phobos og Deimos på prøve-
- for å forsikre seg at de var verdige.
Han tilbød dem to gaver.
Boken om de hellige symboler.
Moralen som styrer marsboernes liv.
Og staven, våpenet.
Symbolene kunne deles, men kun én kan eie staven.
Deimos valgte symbolene.
Men Phobos valgte staven.
Han var den første hvite marsboeren.
H'ronmeer var rasende over at sønnen-
- skulle velge ødeleggelse framfor kunnskap.
Dermed ble Phobos forvist til underverdenen.
Men etterkommerne hans kravlet opp og slaktet folket mitt.
Folket vårt. Jeg er sønnen din.
Det er en grunn til at H'ronmeer begravde staven.
Det hvite vanæret hans navn ved å slakte folket mitt.
Jeg skal tjene min gud-
- ved å nekte dere å bruke staven hans så dere også kan slakte hverandre.
Beklager, M'gann, men dette gjør jeg for vår skyld.
J'onn! Vi må komme oss ut nå.
Jeg skal ingen steder.
Du har dessverre ikke noe valg. Hvor er det trygt å dra?
Hjem.
Var dette hjemmet ditt?
Nei. Det var mitt.
- Hvordan våger du! - Far?
Hvordan våger du å føre meg hit!
Én ting var å ta min sønns form, -
- en annen ting å føre meg hit hvor dere stjal livet vårt fra oss.
Jeg tok deg med for å bevise det.
Ville en annen en sønnen din kjenne til dette?
Du har klart det folket ditt ikke klarte på to århundrer.
Du har knekt meg. Så drep meg om du vil.
Men enn så lenge skal jeg bruke min siste stund-
- på å be for min slaktede familie.
Alle sammen! Nå er det triviatid.
Og Maggie, det er du som skal i ilden.
Takk og pris. Kos deg.
Ikke føl deg trygg. Du er nestemann.
Jeg tar meg av det, dr. D.
- Hva er yndlingsfargen til Alex? - Blå.
- Hva er yndlingsdyret hennes? - Hund.
Hva er yndlingsisen hennes?
Rocky Road. Klarer du ikke verre?
Mr. Rodas. Velkommen.
- Jeg ante ikke hva jeg skulle ta med. - Perfekt. Maggie elsker merlot.
- Vil du ha noe å drikke? - Hvorfor ikke!
- Takk. - Kom inn.
Nå snakker vi.
Er dette deg?
Ja. Jeg vet ikke hvorfor jeg syntes at snekkerbukser var søtt.
Å, så du er...?
Hun jeg skal gifte meg med.
Pappa, dette er agent Alex Danvers.
- Føderal agent? - Ja.
Det er ikke noen bilder av de her.
Nei.
Her.
Takk, pappa.
Det er din tur, Danvers.
Kan vi ikke åpne berget av presanger isteden.
- Jeg heter Eliza. - Hun er moren min.
Kan vi ikke starte med denne til Maggie?
Takk.
Jeg vet nok hvem den er fra.
Før du åpner den, skal du vite at du er den beste gaven jeg kunne ha fått.
Jeg elsker deg.
Maggie...
Har du bare tenkt å gå? Etter så lang tid?
- Jeg takler ikke dette. - Hva da?
Hva har jeg gjort for å fornærme deg?
- Du spytter meg i ansiktet. - Fordi jeg elsker noen?
Jeg kan bare ikke begripe det.
Jeg kom hit da jeg var ni. Da jeg var elleve, jobbet jeg på fabrikk.
Jeg vet det.
Vet du at jeg var den eneste meksikaneren?
Vet du at de ventet på meg om kvelden og sparket meg til ribbeina brakk?
- Hva har det... - Med at du er lesbisk å gjøre?
Jeg kjempet for å vinne respekt.
De samme gutta valgte meg til sheriff.
Jeg led for mine barn.
Så dere ikke skulle måtte tåle sånt hat!
Jeg blir godtatt for den jeg er. Verden er annerledes nå.
De bygger en mur for å holde oss ute fordi de ser på oss som mordere.
Det eneste de hater mer enn meksikanere, er homofile.
Verden er ikke annerledes.
Hør her. Du kan leve akkurat som du vil.
Men ikke be meg om å måtte se det.
Jeg beklager at jeg avbryter bønnene dine, -
- men jeg tror at det er viktig at du lytter til meg nå.
Hva gjenstår det å si?
Jeg er ikke en hvit marsboer.
Det føler du vel?
- Du er kryptoner. - Det stemmer.
Jeg kommer fra en død planet.
Jeg kommer fra et dødt folk, akkurat som du gjør.
Krypton er borte. Min verden fins fremdeles.
Og hver dag i 200 år har jeg blitt presset-
- til å huske grusomhetene mitt folk opplevde.
- Du har rett. - Det fins ingen framtid for Mars.
Ikke for grønne marsboere, nei.
Men dette er større enn du tror. Det handler om troen din.
Hva vet du om guden min?
Jeg hørte hva du sa i stad. H'ronmeer setter oss på prøve.
Dette er en prøvelse.
Du kan redde denne planeten. Kanskje ikke for ditt folk, -
- men for et annet folk som vil leve bedre enn de som levde der før.
Jeg klandrer deg ikke for at du ikke vil tro at J'onn er sønnen din.
Jeg klandrer deg ikke, for hvis det ikke var sant...
Ville det være som å miste ham igjen.
Ja.
Tro det eller ei, han er sønnen din. Og han vil redde Mars.
Vær så snill, Myr'nn. Ha et åpent sinn.
Bare gi ham en sjanse.
Får jeg lov?
Dette er yndlingsminnet mitt.
Dette er hjemmet vårt, far.
Jeg har ikke tenkt på dette på lenge.
Kan du se det?
Jeg ser det. Jeg husker det.
K'hym, T'ania!
Døtrene mine. Barnebarna dine.
De er nydelige, J'onn.
De var oppglødd over noe.
De var elendige til å holde på hemmeligheter.
Jeg hadde gått tidlig fra bønnen for å overraske J'onn.
K'hym, T'ania.
Se på dere to. Du har blitt mye større, K'hym.
T'ania, få se det smilet.
Vet han det? Pappa vet det vel ikke?
Fortalte de det?
- Du kom, jo! - Ja.
- Gratulerer med dagen, gutten min. - Takk, far.
Og dere holdt det hemmelig!
Dere holdt på hemmeligheten!
J'onn, gutten min!
Far! Jeg har savnet deg!
Jeg er så lei for at jeg ikke trodde på deg, J'onn.
Jeg bør være lei meg.
Hvordan overlevde du?
- Hvorfor kom du hit? - Staven, far.
Det haster. Men vi har ennå tid.
Nei, det har vi ikke.
Men vi trenger staven nå.
Jeg beklager, J'onn.
Det er i orden, J'onn.
Staven er ikke langt unna. De tar den med til tuen.
Kom igjen.
Hei. Hei!
Jeg beklager at jeg forstyrrer dere midt i... hva dere nå gjør.
Men jeg tror at jeg kjørte feil i Albuquerque og...
Vet dere veien til Jorden?
Jeg trodde at jeg tok tunnelen, men GPS-en funker ikke her nede.
Den ber meg stadig om å ta en venstresving.
Sjekk i bakspeilet.
J'onn!
- Visste du hvem som var meg? - Nei.
Till'all?
Supergirl! Det er staven!
Dette er for folket mitt.
Bra jobbet, Supergirl.
- Jeg beklager! - Det går fint.
Takk.
Denne tilhører Motstandsbevegelsen.
- Dere fant den! - Ja. Og vi stoppet dem.
H'ronmeers stav, far.
Én ting er å vie livet til gud.
Men det er noe annet å se guds nåde i en person.
Så hva skjer med den nå?
- Det er vel opp til dem. - Til oss?
Det er et for mektig våpen til at noen av sidene kan eie det.
Begrav den på Jorden.
Skal vi vinne denne planeten, må vi være bedre enn våre fiender.
Jeg undervurderte deg.
Og jeg deg.
Du vil vel ikke dra til Jorden igjen?
Kampen min står her. Krigen er ikke over.
Men vi er nærmere seieren, takket være deg.
Vi ses snart.
Jeg håper at det er sant.
Hva med faren?
- Hva gjør du her? - Jeg skulle gi deg det.
Den lille jenta, som så desperat ville vinne sin fars kjærlighet.
Du forlot henne i veikanten.
Og i alle år har jeg vært den lille jenta.
Jeg har lengtet etter at pappa skulle hente meg.
Jeg har bedt om at han skulle elske meg for den jeg er.
Takk for at du kom til forlovelsesfesten.
Du ga meg en fantastisk gave.
Du viste meg at jeg ikke er den redde jenta på bildet.
Jeg er en voksen dame, som er fornøyd med den hun er.
Og jeg er så heldig som er omgitt av folk-
- som verdsetter den jeg er.
Jeg innser at jeg ikke har noe behov for at du skal forstå eller like meg.
Jeg trenger ikke noe fra deg. Jeg klarer meg fint.
Farvel, pappa.
Du er all familien jeg trenger.
Jeg er glad på dine vegne.
Og jeg er glad for at du får avsluttet dette. Det er bra for deg.
Og hvem vet! Kanskje det får deg til å forandre oppfatning om noen ting.
- Mener du barn? - Ja.
At jeg ikke vil ha barn, har ikke noe med barndommen å gjøre.
Følelsene jeg har for deg, er dypere enn noe jeg har kjent.
Jeg ser for meg et liv sammen.
Og det er komplett, rikt og fantastisk.
Men det er ingen barn i det bildet.
Du er alt jeg trenger, Alex.
Du må si ifra til meg om du føler det samme.
Det gjør jeg.
Selvsagt gjør jeg det.
Takk, gutten min.
- Så dette er altså Jorden. - Ikke de fine områdene engang.
Jeg liker det i grunnen.
Jeg er ikke sikker på om jeg ville ha klart dette uten deg.
Jo da.
Du er den sterkeste mannen og marsboeren jeg vet om.
Jeg var glad for å kunne hjelpe deg.
- Vi ses i morgen. - Skal bli, sjef.
Velkommen til Jorden, Mr. J'onzz. Du oppdro en fin en.
Kan alle på planeten gjøre det?
Nei. Hun er noe for seg selv.
Hva gjør vi nå, da?
Nå drar vi hjem, far. Vi drar hjem.
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com