Detta har hänt:
- Jag ska avslöja att jag är Guardian. - Det kan du inte göra.
Om de avslöjar din identitet, så ses du som en hämnare.
Det är som hörnstenen-
-för alla icke-dödliga prylar som jag skapar åt J'onn.
Demos, ditt bälte!
Den Harun-El vi använde för att döda Reign och rädda Sam, skilde dem åt.
- Men Reign är inte borta. - Reign och Sam är ännu sammankopplade.
Om Sam blir starkare, borde Reign försvagas.
Precis.
- Hur? Alla våra försök har misslyckats. - Lilliths källor.
En källa gav oändlig styrka. Den andra, svaghet.
Jag återvänder till Dark Valley.
Låt oss börja.
Förvandla denna planet till Nya Krypton.
På Zuun terraformerade de för att skapa mer naturresurser-
-så de gick rakt till planetens kärna för att skapa en pånyttfödelse.
Om man går igenom jordens kärna, hamnar man nära Madagaskar.
- Jag kan stoppa detta. - Det sliter dig i stycken.
Den här planeten är min sons hem.
Jag tänker rädda både honom och hans hem.
Snyggt, mamma.
- Det gör henne illa. - Nej, det är okej.
Hon kommer att ta sig igenom det och stoppa det.
Ner på golvet, så snabbt ni kan. Bort från byggnaden.
- Under tiden räddar Superman Madagaskar... - Visa dem, Clark.
- Vi tycks inte ha mycket tid. - Ge allihop till mig.
- Varje minne. Jag klarar det. - Vi har inte tid.
Men det finns ett till som jag måste ge dig.
Det här är de våras gryning.
Hon var den första att bevara de heliga rullarna.
Det här är ögonblicket hon mottog dem.
Min son är där inne. Min son är på andra våningen.
- Du kan inte gå in dit. - Snälla, jag måste hämta honom.
- Ingen blir skadad. - Ur vägen! Min son.
Jag ska hämta honom. Du måste lita på mig.
- Nej. Supergirl, sjösidan. - Vi är på väg.
Verkar som om vi fått hjälp.
Du trodde väl inte att jag tänkte missa det roliga.
Ni är uppe.
Tack.
Allt klart, kid.
Låt oss smälla av den här grejen och åka hem.
Antar att det är nån sorts filmreferens.
Har vi aldrig visat dig Stjärnornas krig?
Inte ett enda avsnitt?
Jag är ledsen att jag inte kunde ge dig resten.
Be inte om ursäkt.
Gör inte det.
Jag har haft ett bra liv.
- Jag är inte redo. - Det är du.
Du tittade in i flammorna utan rädsla.
För att du var med mig.
Det kommer aldrig att förändras, J'onn.
Aldrig.
Lev som H'ronmeer lärt, bland människorna.
Förespråka fred.
Och var lycklig.
- Min son.
Myr'nn stoppade det.
J'onn, jag är så ledsen.
Han räddade oss.
Saturn Girl. Tack för att du kom tillbaka vi rätt tillfälle.
- Stan hade gått förlorad utan dig. - Hur visste du att du skulle tillbaka?
Vi fick Mon-Els signal.
Meddelandet från tidsfyren.
- Mon-El sa att den gick sönder på Argo. - Det gjorde den.
Fyren måste ha haft en felsäker funktion som kunde skicka meddelanden utan ström.
Winn, spårade du källan till terra- formeringen? Eller Reigns position?
- Jobbar fortfarande på det. - Sam då?
Har hon vaknat?
- Hon kommer väl att klara det? - Klara av att slåss mot Reign.
Det tvivlar jag inte på.
Nej. Bort från mig!
Jag försöker hjälpa dig. Det är inte säkert här.
Nej, du är död.
Det här är en hägring. Jag har varit här tidigare.
Jag är ingen hägring.
Jag är din mor och jag älskar dig.
Ut ur mitt huvud.
- Var är hon? - Försvunnen.
Nej. Nya Krypton måste resa sig.
Kitteln är frusen. Död, värdelös.
Tvinga världen att bli ny.
Tack för att du är här.
Jag vet att omständigheterna inte var vad du förväntade dig.
Och jag ber om ursäkt.
Gör inte det.
Såna här saker sker av en anledning.
Det är viktigt att vi båda får avslut. Avståndet har fått mig att inse-
-att vårt äktenskap aldrig varit vad det borde vara.
Det faktum att jag inte kände att jag kunde-
-berätta för dig om Pestilence-uppdraget.
Det faktum att jag ljög för dig...
Jag är ledsen.
Ja, men vi var ändå ett bra team i Legionen.
Lilliths källa.
Nej. Det är fel källa.
Det här är källan som ger styrka.
- Det där vattnet kommer att döda dig. - Du ljuger för mig. Snälla, sluta.
Det här är vattnet som gav Reign styrkan.
Samantha, jag var inte en bra mamma.
Och jag förlorade dig.
Och jag har levt med sån ånger sen dess.
Men nu har jag en andra chans, och...
Allt som återstår av mig är min kärlek för dig.
Snälla, du måste tro mig.
Jag får inte begå ett misstag.
Drick detta. Nu.
Lita på mig, Sam.
Du ler.
Det är inte bra.
Nej, faktiskt Brainy, att le... Är nåt bra.
Jag vet vad ett leende indikerar.
Men i ditt fall, så körde jag en simulering-
-och det är noll procents chans att du kommer att le-
efter det Imra skulle ha berättat för dig, så...
Du, Brainy. Mon-El sa att du ville tala med mig.
Ursäkta, Winn, bara... Ett ögonblick bara?
- Vi pratar bara om nån... - Nej. Det här gäller Winn också.
- Gäller mig? - Gäller det honom?
Ja, Legionen behöver er båda.
Att döda Pestilence räddade framtiden från Blight.
Miljontals människor räddades.
Inklusive min extremt avlägsna släkting.
Den onde, som skapat en pest för att utplåna alla AI utom honom.
Kort och gott, alla AI är i fara.
Och jag kan inte längre stanna där.
Framtiden behöver hjältar.
- Framtiden behöver ledare. - Framtiden har ledare.
Framtiden behöver dig, Mon-El.
För att kämpa.
Och Winn behöver ta min plats i Legionen och rädda AI.
Va? Nej. Okej, spola tillbaka.
Du har sagt till mig hundratals gånger, bokstavligen hundratals gånger-
-att jag ligger långt under ett nivå-12 intellekt.
Så hur kan jag blir en ersättare?
Hur fick du tag på det här? Vad är det?
Det är från de nationella arkiven.
Det stämmer. Och det är Winns design.
Det... Nej.
Det fungerade inte.
Nej, det gjorde det inte. Det kunde inte rädda Demos.
Oavsett vad som hände med din vän-
-är den här designen fundamentet-
-till en del av framtidens mest banbrytande teknologi.
Den har räddat otaliga liv.
Och det här, detta smutsiga papper-
-är en artefakt som uppskattas om flera århundraden.
Framtiden behöver dig.
Er båda.
Ny värld.
Hon har återvänt.
Jordens kärna försökte hålla mig fången, men jag bröt igenom.
Som jag visste att min dotter skulle göra.
Vi måste sätta igång kitteln igen.
Det ska vi. Och sen ska vi se jorden brinna-
-så att Krypton kan återuppstå.
Några förändringar?
Nej. Hennes värden är svaga, men stabila.
Vi får bara hoppas att hon är stark nog att klara sig till källan.
Det vet jag att hon är.
Hon är en krigare för Ruby.
Du är verkligen fantastisk med Ruby. Du kommer att bli en naturlig mor.
Och jag har fortfarande inte gjort nåt åt det.
Det tog mig evigheter att hitta Maggie.
Vad är det meningen att jag ska göra?
Är det meningen att jag ska bli kär igen i nån som vill ha barn?
Eller försöker jag på egen hand? Om så, hur då?
Mitt jobb är inte precis befrämjande för att vara ensamstående förälder.
Men om vi inte stoppar Reign, så antar jag att detta ändå bara är teori.
Det är sant.
Men du har identifierat vad du vill ha och det är halva slaget vunnet.
Folk som du och jag.
-vi gör vad som krävs för att få det vi vill ha.
Och när vi besegrat Reign tvivlar jag inte på att du löser det.
- Vänta, vill han flytta dig till framtiden? - Jag vet. Det är sinnessjukt.
Eller hur? Jag vet inte var jag ska börja för att lösa ett sånt problem.
Typ, jag vet inte vad Brainy tänkte på, men han fungerar inte ordentligt.
Eller så är du den smartaste person han vet.
Och sen det här.
- Och vad är: "Sen det här"? - Du vet, bara min design.
Brainy förde den tillbaka från framtiden.
Tydligen, är det... En artefakt-
-och min apparat har räddat otaliga liv eller nåt.
Winn.
Du är ett geni.
Den enda som betvivlar det är du.
Frågan är, vad vill du göra?
Jag har gjort ett altare till, typ, en kopp med smuts från framtiden.
- Det är konstigt. - Tyst.
Och att faktiskt åka till framtiden-
-ja, det är bortom min vildaste fantasi.
Men, nej, det här är mitt hem. Varför...
Jag har dig och Kara och Alex och John.
Liksom, ni alla...
Ni är min familj. Jag kan inte...
Det är för svårt.
Jag tog av min mask idag.
- Vänta, vad då? - Ja, jag tog av den.
Jag träffade en kvinna vars barn var i fara.
Panikslagen.
Och jag kunde inte göra nåt för att nå fram till henne.
Jag vet inte om det var mänskligheten i mina ögon, eller min riktiga röst.
Men efter att jag...
Hon blev lugn på en gång.
Och det får mig att vilja ta av masken hela tiden.
Jag fattar, det är bara...
Det känns bara för svårt.
Vad hände?
J'onns skepp skickade precis ut en stressignal.
FYR AKTIVERAD
En nödsignal? Varför skulle Selena göra det?
En fälla? Jag bara gissar.
Oavsett det, så har jag fått tag på farkostens sensor.
Min farkost befinner sig nära en stor kraftkälla.
- Det kan vara terraformeringsplatsen. - Men Sam är fortfarande medvetslös.
Vi behöver henne i närheten om vi ska ha en chans mot Reign.
Innan du kom tillbaka från Argo-
-kom Lena på att hon kan ta kål på Reign med en dödlig dos Kryptonit.
Hon kunde inte göra det medan Sam och Reign var sammankopplade, men...
Nej. Jag dödar inte. Inte ens henne.
- Det måste finnas nåt annat sätt. - Vänta, du kan inte hindra henne.
Du sa att hon blivit oövervinnelig-
-för allt som i normala fall skulle kunna skada en kryptonier.
Just det som vi tänker att vi aldrig skulle göra-
-är just det vi faktiskt måste göra.
Om allt annat misslyckas och vi inte har nåt annat att falla tillbaka på-
-så håller jag med.
Vi gör vad vi måste.
Okej.
Vad som än krävs.
Skicka min farkosts koordinater till Mon-El-och till Legionen.
Vi möter dem där.
Nej, du behöver dricka lite till.
Jag kan inte dricka mer.
Jo, det kan du.
Sam, minns du? Minns du när du var liten?
Och du var livrädd för att somna på kvällen-
-så jag brukade sjunga en vaggvisa.
Vyssan lull, gråt nu inte
Somna du, mitt lilla barn
När du vaknar
Skall du ha
Alla de söta små hästarna
Svarta och röda Gråspräckliga
Vagn och sex små hästar
Det fungerar.
Det är du.
- Jag är så ledsen att jag tvivlade på dig. - Jag är så ledsen för allting...
För all smärta jag orsakat dig.
Det är okej.
Det fungerade.
Mamma, du är fantastisk.
- Var är de? - De gav sig av efter Reign och häxorna.
Ingen fara, jag fixar det.
Ett kraftfält.
De är här.
Vad är det här för djävulskap?
En liten bit av hemma.
Jag kan inte hålla emot kraftfältet.
Du kan inte vinna.
Inga fängelser kan hindra mig.
Det finns ingen på den här planeten av jämställd kraft som kan döda mig.
Det är vad du tror.
- J'onn! - Supergirl.
Mon-El gav sitt liv för att rädda mig.
Under hela den tid jag tillbringade med min far-
- lärde jag mig ingenting.
Jag kom ändå hit och slogs som en Manhunter.
Nej, det här är mitt fel.
Jag kom hit redo att döda henne.
Jag visste att jag borde ha hittat ett annat sätt.
Jag visste det.
Jag har tappat bort det jag står för.
Vad har jag gjort?
Stenen splittrade dem.
Den kan föra dem samman igen.
Det fanns ett fängelse kraftigt nog att rymma henne.
- Alex. - Supergirl, kom Sam dit?
Ja, men jag gjorde bort mig.
- Du måste hitta en störning åt mig. - En störning?
Jag måste gå tillbaka i tiden, som Legionen.
Du kan inte andas i rymden.
Jag bär Mon-Els ring. Jag kan andas med den på mig.
Om jag kan vända tiden åter, kan jag använda elektriciteten i Harun-El-
-för att ta oss till Lilliths källa.
Okej, men den stör... Själva trycket kommer att krossa dig.
Hitta bara en störning åt mig nu.
Kara Danvers är min favorit.
Hon har räddat mig fler gånger än Supergirl nånsin kunnat.
Du räddade mig, minns du?
Du lärde mig att min förlust gjorde mig stark.
Du kommer att utföra märkvärdiga saker.
Du kan inte vinna.
Du kan inte bygga nåt fängelse som kan hindra mig.
Det finns ingen på den här planeten av jämställd kraft som kan döda mig.
Det är vad du tror.
Nej!
Kasta Harun-El till mig.
Chocka oss igen om fem minuter. Sam, nu!
Välkommen hem.
Den här är för Ruby!
Den här är för Patricia.
Den här...
Den här är för mig.
Nej.
Vad har du gjort med mig?
Nej!
Så du gjorde det.
Precis som i en grekisk myt, hamnade du i undervärlden-
-och dräpte det trehövdade monstret, och räddade Persefone.
Jag tror att i myten så äter Persefone granatäpplefrön-
-och blir begränsad till Hades rike för evigt.
Tja, det stärker bara min poäng för de grekiska gudarna är inget mot dig.
- Jag kunde inte ha gjort det utan dig. - Nej, det är inte sant.
Den här segern var din.
Den var fläckfri.
Vad tänker du på?
Innan vi åkte till Argo, hade jag bara den här tanken-
-att jag kunde vara Kara Zor-El, vanlig medborgare.
Att jag skulle känna mig som hemma.
Men sen när vi slogs mot Reign och häxorna, fick jag i det här ögonblicket-
-den här insikten, att Argo City inte är mitt hem längre.
Det är National City som är det.
Jorden är det.
Och mitt uppdrag är att försvara det.
- Jag menar, hela mitt liv finns här. - Ja.
Rörigt, komplicerat.
Att balansera mellan att vara Kara och att vara hjälte, det är...
Det är den jag är.
Jag har älskat att kämpa vid din sida.
Att vara där genom alltihop, medgångar-
-motgångar, de riktigt tuffa dagarna.
I ett ögonblick, tänkte jag...
...att det här kanske var min plats...
...min planet.
Men jag har fått veta en del oroväckande saker...
...om framtiden.
Jag måste tillbaka.
Jag kan inte överge Legionen.
Eller den värld jag svor att beskydda precis när den behövde mig som mest.
Det vet jag att du inte kan.
Då skulle du inte vara den man du är.
Mannen som jag beundrar så mycket.
Jag antar att vi båda har lite räddande att göra.
Och, du.
- Det är på tiden att du får en egen. - Tack.
Om du skulle behöva mig.
- Hej, hör ni. - Hej.
Herregud.
- Ja, jag är... Okej. - Jag kom för att säga tack...
...men jag tror att Ruby precis gjort det för oss båda två.
Ni fick mig att känna mig trygg, när allting var hemskt-
-och ni gav mig hopp om att min mamma skulle bli bättre.
Och jag vet inte vad jag skulle ha gjort utan er.
Du är en rätt juste rumskamrat.
Så, vill du ge de goda nyheterna?
Alla dina blodprov är normala.
Inga spår av kryptonskt DNA. Du är 100% människa.
- Tack. - Kom hit. Tack.
Åh, herregud, tack.
Hej.
Jag måste åka.
Jag har sökt mitt kall. Det här...
Det är det här.
Jag måste rädda framtiden.
Du själv då?
Jag kan inte vänta på att världen ska ändra sig.
Min framtid är nu.
Jag vet inte hur mycket längre jag kan göra det här, J'onn.
Jag sätter mitt liv på spel varje dag.
Varje dag riskerar jag att förlora det.
Och det känns som om jag inte ens haft chans att leva än.
Jag är rädd att om jag inte gör nåt snart-
-om jag inte tar tag i min framtid, i det mitt hjärta vill-
-så kommer jag aldrig att bli lycklig.
Så, med det sagt...
Jag vill säga upp mig.
Så att jag kan hitta min nya början-
-och skaffa en egen familj.
Du är en hjälte. Det ligger i ditt blod. Du kan inte säga upp dig.
För jag vill befordra dig.
I år har jag fått den mest ovärderliga gåva.
Jag hittade min far.
Jag bodde tillsammans med honom, jag lärde mig av honom.
Han påminde mig om att marsianer bor bland folk-
-och hjälper dem.
De gömmer sig inte bakom väggar som jag gjort här-
-utan har öppna händer och medkänsla.
- Säger du upp dig? - Ja.
Men jag lämnar dig inte.
Jag skulle aldrig lämna min familj.
Alex-
-jag vill att du ska driva det här stället.
Vara chefen.
Med dig vid rodret vet jag att DEO kommer att hålla sig på rätt köl-
-för att skydda den här planeten-
-och hjälpa dem som inte kan hjälpa sig själva.
Och när du leder, behöver du inte vara ute på fältet hela tiden-
-och riskera livet.
Du måste inte förneka nån del av dig själv för att bli hel.
Du kan ha en familj.
Och du kan vara mamma.
På dina egna villkor.
Grattis, chefen.
Det var inte så jag trodde att det skulle gå.
Tack.
- Gratulerar, sir. - Lycka till.
Han är en hjälte.
Du med, Kara Zor-El.
Jag är så stolt över dig.
Du höll fast vid dina ideal och hittade ett sätt när det inte fanns nåt.
Jag kommer att sakna dig, min dotter.
- Jag älskar dig, mamma. - Jag älskar dig.
Och jag kommer att ta Selena och häxorna med mig tillbaka.
De kommer att få en rättvis rättegång, jag lovar dig.
Bra.
Lena.
Det här är den Harun-El din dotter bad mig göra.
Och receptet för att göra mer.
Tack.
Med den här Harun-El, kommer Argo att överleva.
Även om jag avskyr att vara beroende av den.
Det är så mycket vi inte vet om den.
Dess användningsområden, krafter, dess faror.
Jag är så glad att inget av det kommer att lämnas kvar på jorden.
Agent Schott.
Du har varit en duktig agent-
-och en spektakulär vän.
Jag kommer att sakna dig också, pappa Björn.
Berätta inte för Clark att jag lärt dig det.
Inga löften.
- Jag kommer att sakna dig också. - Ja.
Du var den första person jag berättade att jag var Supergirl för.
Du gjorde min kostym, höll den säker.
Du har varit en sann vän.
Jag kommer verkligen att sakna dig.
Jag kommer att sakna er alla.
- Kom hit. - Så där.
GARANTERAD ATT UPPSKATTAS MER ÄN SMUTS
Oj, inkommande!
Framtiden blir en brant inlärningskurva.
- För att rädda världen. - Instämmer.
Ursäkta mig.
Hallå.
Jag har en kommentar.
Jag är Guardian.
Vi kan nu bekräfta att CatCos alldeles egna James Olsen är Guardian.
Han gjorde det.
Vad tror du om Winn och Legionen?
- Tror du att han ger dem nya utstyrslar? - Absolut.
Kan fortfarande inte smälta J'onn.
Följer i sin fars fotspår.
Lämnar DEO.
- Det hade jag inte förutsett. - Nej.
Och du, direktör Danvers?
Herregud, du är så modig.
Ja, men titta på dig. Okej?
Att lämna din mamma precis efter att du funnit henne-
-och komma tillbaka till jorden.
Det kräver mod.
Jag insåg bara att allt som gör mig till mig finns här.
Det här är mitt hem.
Med dig.
På den här soffan-
-med den sinnessjukt stora pizza vi just slukat.
- Finns det inte pizza på Argo? - Nix.
Vad synd.
Du anar inte hur glad jag är att du kom tillbaka.
Kommer vi att fixa det?
Vi kommer att fixa det.
Ms Teschmacher, vi är redo att börja fas två av våra försök.
48 TIMMAR TIDIGARE
Kasta hit Harun-El!
SIBIRISKA GRÄNSEN
Subrip: TomTen
Översättning: Sara Ritzén Awunor