Detta har hänt:
- Supergirl räddade mig. - Covilles lära är så vilseledande.
I Covilles namn, ge oss tillbaka boken.
Det var hon. Jag såg hennes ansikte.
Jag ska göra allt som står i min makt att hålla dig trygg.
Utan din kryptonit hade vi inte kunnat stoppa henne.
Jag ska ordna med ett botemedel.
Jag bröt mig in i ditt labb. För Supergirl, hon bad mig.
Hon gick över en gräns. Jag kan aldrig lita på henne igen.
Det är ett biolistiskt system.
Det brukar användas för att skriva över gener i grödor, men...
Reigns celler är närmare växtceller än du tror.
En del av hur kryptonier processar solljus. Hur fungerar det?
Man tar partiklar av tungmetall, dränker dem i DNA-
- levererar lasten och skriver sen över Reigns DNA med Sams.
Plasmid inplacerad.
Lasten nekad.
Jag trodde det skulle fungera.
Jag behöver de rätta vektorerna med rätt metall.
Jag behöver bara mer tid.
Ja.
Ge Lena mer tid.
Hon har inte mycket tid kvar.
För när jag är fri ska jag slita ut hennes ryggrad.
Och när det är gjort ska jag splittra den här planeten itu-
- och ni får höra alla skrik... - Vi behöver inte höra det där.
- Vad var det? - Ett refraktivt överskylningsfält.
- Hon kan inte se oss nu. - Inte ens med röntgensynen?
- Ja. Inte ens med röntgensyn. - Våglängdsstörningarna i kraftfältet...
- skadar kryptonier som ser på det, och chocken verkar hålla henne i schack.
Jag trodde att vi hade pratat om det här.
Du sa att om du utvecklar vapen som kan skada kryptoniter-
-skulle du visa dem för mig.
- Det är inte ett vapen. - Det kan det vara.
Jag har berättat om kryptoniten.
Och jag ska berätta om jag tillverkar det igen.
Men när det gäller annat jag jobbar på, och det kan komma som en chock för dig-
- så tänker jag inte på dig medan jag gör det.
Kara.
Har det hänt nåt med Reign? Nej, det gäller Lena.
Varför berättade du att Supergirl bad Guardian-
- att gå in i hennes labb för att hitta Kryptonit?
- Nu har hon ett problem med mig. - Hon har inte ett problem med dig.
Hon kunde inte bärga sig att få träffa dig.
Hon kunde inte bärga sig att träffa Kara, inte Supergirl.
Hon har ett problem med Supergirl.
Supergirl kan inte säga att hon kan lita på mig-
-för jag är hennes bästa vän, Kara-
- men Kara kan inte berätta varför Supergirl tog det så personligt-
- att hon använde kryptonit bakom ryggen på henne-
- eftersom Lena inte vet att det är jag som är Supergirl.
Du vet att det du just sa var ganska förvirrande?
Du borde ha hjälpt mig.
Jag är ledsen att jag sa det, men det var viktigt att vara ärlig.
- På min bekostnad? - Jag gillar henne verkligen.
Och om det här ska gå vidare måste jag vara ärlig om mitt liv-
-om allting, om Guardian.
Och eftersom jag var det öppnade hon sig för mig.
Jag är så glad för din skull, James. Det är jag.
Men jag kan inte vara ärlig mot Lena och det vet du.
- Du var ärlig mot mig. - Min hemliga identitet finns där...
...för att skydda folk-
- och om Lena visste att jag är Supergirl kan folk använda det mot henne.
De senaste två åren har jag varit tvungen att vara oärlig-
- fast hon har öppnat sig för mig. Lillian Luthor sa det och hon hade rätt.
Om Lena nånsin får veta att jag är Supergirl, skulle hon bli förstörd-
- och hon skulle klumpa ihop mig med alla andra som svikit henne.
Kan jag hjälpa dig? Det här är ett möte. Du kan inte...
- Är du James Olsen? - Ursäkta.
Det är okej, Eve. Ja, kan jag hjälpa dig?
Är du okej?
Du vet, Supergirl? Du måste ge henne det här.
- Vad är det? - Det är Thomas Covilles bok.
- Hur fick du tag i den? - Jag stal den från hans kult.
Kan du ge den till henne? Jag trodde att du kände henne.
Jag tror att hans följare använder den till att göra en bomb.
Jag var lärare. Lingvistik och semiotik.
- Du hjälpte Coville lära sig kryptonska. - Han hittade mig.
Jag har räddats av henne.
Jag ville bara att miraklet skulle betyda nåt.
Men när Reign kom började efterföljarna tvinga mig att översätta hans bok.
Den innehöll allt som han nånsin lärt sig om Krypton-
- och jag var den enda som kvar som kunde läsa det.
Men det jag läste var som ett recept.
Sprängämnen.
Var är Coville nu? Han bara försvann.
De sa att han dog när jag tjänade Reign, att han är en martyr.
De har blivit fanatiker.
Var är hans lärjungar nu?
Det här är platsen jag flydde från.
Jag vet att jag borde ha stuckit tidigare.
Men först var det så trevligt, att få tro på nåt att lära känna folk.
Men så kom Reign-
- och Coville meddelade oss att vi tillbad fel gud-
-att Reign var vår befriare.
Jag måste gå. De kommer att söka mig. De behöver den här boken.
- Nej. - Du kan stanna här.
Jag ringer efter vakter.
Vart går du?
För att ge den till Supergirl. Hon kan hitta kulten och stoppa dem.
Jag är också vän med henne.
Om du tyckte att jag var en stygging förut-
- bara vänta tills du ser vad jag har köpt.
Den står parkerad här ute. Vill du se den?
Det är en 1962 Item.
Jag har alltid velat ha den motorcykeln.
Vad säger du? Ska vi åka runt kvarteret? Jag har skaffat hjälm åt dig.
Nej tack.
Det gör inget.
Finns det nåt du alltid velat göra?
Sa du inte en gång att du ville färga hårtopparna blå?
Nej.
Ett husdjur då?
Varför inte skaffa katt?
Mamma är allergisk.
Vill du spela Scrabble? Eller så kan vi bara prata.
Ta inte illa upp, men jag vill bara vara ensam.
Jaha. Okej.
Jag vet att du inte kan vara 100 % ärlig mot Lena, men du kanske kan...
-gå till henne som Supergirl-
- förklara varför du fick James att göra det han gjorde-
-och se om hon förstår.
Det var en person.
Man ser såna skuggor efter atombombsattacker-
-men hela byggnaden är intakt.
Vad för slags bomb tillverkade de?
Ursäkta?
Jag känner väl dig? Du är Olivia. Vi träffades på Covilles möte.
Jag måste få veta om Tanya är här.
Vi kom ifrån varandra, och jag måste få veta att hon mår bra.
Hon mår bra. Lugna dig. Allt är bra.
- Det är inte tryggt här inne. - Blev du förföljd?
Släpp henne! Flytta på dig!
James, hjälp! De tar Tanya!
Hallå!
- Det kan man säga. - Hallå. Kom igen.
- James, hjälp! - Tanya.
- Släpp mig! - Ta det lugnt.
- Bara ta det lugnt. - Släpp mig!
Ring efter ambulans.
- Mår du bra? - Ja.
Coltrane.
Hjälp! Hjälp mig!
Nej. Hon måste avsluta det hon påbörjat.
- Stilla! - Rör dig inte!
Visa mig dina händer.
- Jag är inte beväpnad. - Jag sa stå stilla!
Nej. Snälla, gör det inte. Han skyddar mig.
- Ner på knä! - Nej, det är inte han, det är de.
Vänta lite. Är du Guardian?
Bara lägg inte ut det på sociala medier, jag försöker hålla det hemligt.
Okej. Förlåt. Jag bara...
Det är så fantastiskt. Jag anade inget.
Jag trodde att du bara var vän med Supergirl, men du är Super...
...inte "mannen", för det är redan upptaget.
- Men du är super. - De är super. Jag är bara Guardian.
Nej, kom igen. Tona inte ner det.
Du är Guardian.
Du är en superhjälte.
Och de skulle ändå ha skjutit dig.
Du glömde att de gjorde det. I ansiktet med pansarbrytande kulor.
Nej, inte medhjälparna, polisen.
Jag har sett det hända min far, mina bröder.
Jag bara... Jag trodde aldrig att det kunde hända med Guardian.
Jag måste byta om. Kom.
Lite lättläst?
Ja.
Jag försöker ta reda på hur jag ska nå Ruby.
Jag förlorade min pappa som tonåring, så jag tänkte:
"Jag borde vara en naturbegåvning i att hjälpa henne-
- komma igenom det här med hennes mamma."
Men inget jag har försökt har fungerat.
Så jag köpte varje bok jag kunde hitta-
- om hur man hjälper barn som gått igenom ett trauma.
Ingen av böckerna berättar nog vad man gör när ens mor är en Världsdödare.
Ja, de utelämnade det.
Hon har gått i pyjamas i över en vecka-
- och hon har inte ens lämnat lägenheten.
Jag vet allt om det.
Allt om det.
Min far blir mer och mer tillbakadragen och omedgörlig.
Han har ännu bra dagar. Tyvärr kommer de dagarna allt med sällan.
Jag är ledsen, J'onn.
Jag önskar att det fanns ett sätt att sakta ner sjukdomen.
Nu när han har den där mentalinhiberaren-
- är hans hjärna nästan identisk med en människas.
Jag har forskat på hjärnans formbarhet.
Studier visar att om man spelar tredimensionella videospel-
-kan man upphäva tillbakagången.
Du borde ta med honom till en spelarkad.
Kan du ta reda på vad för slags bomb som gjorde det här?
Ja. Lenas spektroanalysutrustning kör på högvarv...
- ...så vi måste tillbaka till DEO. - Visst.
Vi följer med dig. Och vi kan gå igenom Covilles bok medan vi jobbar.
Bra idé.
Hallå.
Gå före ni. Jag hinner ifatt. Jag ska prova det här.
Absolut.
Jag är inte närmare att hitta en bot till Sam än jag var i morse, så...
Jag gillar inte stämningen mellan oss, och jag vet att det är mitt fel.
Jag vet att James berättade vad jag bad honom göra-
-och jag tycker det känns hemskt.
Jag gjorde ett stort misstag, och jag är ledsen.
Det är lätt att erkänna ditt misstag när du blivit avslöjad.
Det är rättvist.
Jag vill bara inte att ett misstag ska förstöra vår vänskap.
- Det gör det inte. - Bra.
Vi har ingen vänskap, Supergirl.
Hela den här tiden som vi jobbat ihop, har det bara handlat om arbete.
Vi har ett uppdrag att slutföra.
Och jag tänker inte låta några spänningar mellan dig och mig komma i vägen för det.
- Tänker du? - Självklart inte.
Jag hoppas bara att när vi har löst det här-
- kan vi jobba på att återuppbygga tilliten.
Varför är det så viktigt för dig att vi är vänner? Jag har vänner.
Vänner som inte går bakom ryggen på mig eller ljuger.
Med tanke på min familjehistoria vet de hur plågsamt det skulle vara.
De vet också att jag aldrig skulle bli vän med nån som redan äventyrat den tilliten.
Uppfattat.
Var ligger arkaden?
Den är där.
Tror du att jag är en idiot?
En arkad är en hög form av arkitektur i antika Rom.
Bågar som vilar på pelare.
Var är butikerna? Marknaden?
- Det här är ett annat slags arkad. - Okej. Vi kan gå in som lag.
Vi ses där inne.
Vad hände?
- Mår du bra? - Ja.
De kom efter mig.
Du anar inte vem som anförde dem.
- Olivia. - Olivia?
Men hon var den första att gå emot Coville.
Du har rätt. Hon var vilsen efter det.
Mer än de andra, men hon besökte honom i fängelset.
Du borde ha ringt mig.
Guardian tog hand om det.
Ingen fara, jag ska inte starta en kyrka.
På tal om det... Har ni hittat kulten?
Vi åkte tillbaka till platsen du flydde ifrån.
- De var inte där. - Men vi hittade bevis för...
...att de försökte bygga bomben som du berättade om för James och Kara Danvers.
Men de misslyckades.
Vi tror att nån kan ha dött där.
Det här var Lizas. Hon var min vän.
Vad är det?
James.
"Ge oss Tanya och boken annars får världen se ditt sanna ansikte."
De tänker berätta för National City att jag är Guardian.
"Du måste leverera Tanya och boken till hörnet av Pacific och First kl. 17.00.
Om du inte kommer, sänder vi ut den här filmen live-
- och avslöjar James Olsen som Guardian för hela National City."
- Jag är ledsen att du fick utsätta dig. - Det är inte ditt fel.
Om de avslöjar din identitet, då ses du som en hämnare.
De kan gripa dig och alla som du satt i fängelse-
- skulle veta vem du är och vara ute efter dig.
Det handlar inte om det nu. Det handlar om att skydda dig.
Vi har tre timmar.
Vi kan hitta Olivia och hennes följare innan nåt händer med James.
Titta, det är ingen kö till "Dance Dance Revolution".
Jag vill inte.
Du...
Jag vet att du saknar din mamma.
Och jag vet att det gör ont.
Snälla, låt mig hjälpa dig.
Du tvingade mig att komma hit. Jag sa att jag inte ville.
Jag vet. Men ibland, när det gör ont-
- kan det kännas som man drunknar. Som i kvicksand.
Och experter på sånt, de säger att när vi har ont-
- är det bästa vi kan göra att omge oss med nära och kära-
-som kan ta oss tillbaka till livet.
- Så jag försöker bara hjälpa dig. - Du hjälper inte.
Jag avskyr att vara här. Ta mig hem.
Nej, ta dem inte!
Nej! Du får inte skada dem!
Far! Far.
Det är okej. Det är inte på riktigt.
Vem skjuter på oss?
- Herregud. Myr'nn. - Var är din mamma?
Är han okej? - Han är bara förvirrad.
- Vi tar honom härifrån. Kom. - Ja, kom.
Inga matchningar på trafikkameror eller bankomater i hela staden.
Vi provar öppna övervakningskameror.
Olivia var så rar och oskyldig när jag först träffade henne.
Och nu är hon en kultledare.
Jag kan inte låta bli att tro att det är mitt fel.
Hur då?
Coville och hans följare tänkte skada folk i mitt namn-
- så jag skar mig i handen för att bevisa att jag inte är gud.
Och när hon såg min sårbarhet blev hon desillusionerad.
Jag sänkte garden i en sekund och se vad som hände.
Man kan inte vara allt för alla. Du kan bara vara sann mot dig själv.
Vilket jag?
Jag ska stå för sanningen.
Hur ska jag kunna vara sanningsenlig? Riktigt sanningsenlig.
Om du säger sanningen till Lena-
- gör du det för att få dig själv att må bättre, inte henne.
Så kanske, i det här fallet är det...
Att inte säga sanningen är det ädlaste att göra.
Det är ett offer du gör för att skydda henne.
Hallå. Vi har hittat nåt.
Jag har precis analyserat spåren som du hittade.
Det som dödade flickan var inte en bomb.
Det orsakades av en tungmetallreaktion.
En tungmetall som inte finns på jorden.
Jag har sett det förut.
Här.
Yuda Kal-stenen.
Han säger att han hittade en staty av henne i Addis Abeba.
Gjord av kryptonit.
Är inte Yuda Kal den kryptonska livsgudinnan?
Jag vet inget om en gudinna-
- men det här är motsatsen till vad jag behöver för att bota Sam.
Vi hade fel.
De använde inte stenen till att göra en bomb, de gör en ny Världsdödare.
Om Yuda Kal-stenen kan användas till att göra en Världsdödare-
- så kan vi vända på processen och använda den till att upphäva en.
Vi kan göra Reign till Sam permanent igen.
Vi kan bota henne.
James. Vad hände? Var det en attack igen på CatCo?
Nej. Jag är ledsen att jag tog hit Tanya-
- men jag tänkte att med alla hot där ute, är det här tryggaste platsen.
Hur mår du?
Jag har beslutat att hålla en presskonferens-
-och avslöja att jag är Guardian.
- Nej, det kan du inte göra. - Det är mitt enda val.
Klockan är redan 16.00. Om en timme avslöjar de mig ändå.
Det här är det enda de har på mig, så om jag kommer ut ur det här-
- kanske jag kan få dem att tänka om sin plan eller göra ett misstag.
Det är precis som i filmen "Ransom", eller hur?
Där en mans son blir kidnappad och istället för att betala lösensumman-
-blir situationen omvänd...
- Spolier. Jag bara... Jag ska sluta. - Där var det. Tack.
Om de använder den igen, kan nån dö.
Eller ännu värre. De kan göra en Världsdödare.
Det är vad jag måste göra.
James.
Om du ska göra det här, följer jag med dig.
Jag vill stå vid din sida.
Det uppskattar jag.
Men du borde fortsätta jobba. Sams liv hänger på det, eller hur?
Jag vet att det är läskigt-
- men det är kanske är bra att träda fram.
Det är lite mer komplicerat än så.
Hurså?
Jag är en svart man.
Men alla vet att Guardians är en hjälte.
Ja, men inte alla vet att Guardian är svart.
Vet du hur gammal jag var första gången som polisen satte handbojor på mig?
Sju.
Jag var sju år.
Min familj och jag semestrade.
Vi bodde på ett fint hotell, och...
Mina kusiner och jag tänkte gå ut och leka kurragömma.
I ena minuten gjorde jag mitt bästa för att gömma mig-
-och i nästa bländar polisens lyktor mig.
Och fyra enorma poliser kom-
-och de drog fram oss från våra gömställen.
Hela tiden sa vi: "Vad gör ni? Vi bor här."
Men ingen trodde på att vi fick vara där.
Ingen trodde på att vi hörde hemma där.
Min äldsta kusin måste ha varit runt 11 och jag var yngst.
Men de satte handbojor på oss alla ändå-
- och mina handleder var så smala att de fick sätta dem på mina underarmar.
Och de marscherade in oss i lobbyn som ett gäng brottslingar.
Mamma var där.
Och då trodde de på oss.
Hon bara skrek: "Ta bort bojorna från mina pojkar."
"De där handbojorna."
Vad hemskt.
Ja.
Rasism är den äldsta formen av mobbning.
Jag är så ledsen att du råkade ut för det.
Men när jag blev Guardian satte jag på masken...
Det var konstigt befriande.
Det var första gången i mitt liv-
- som jag hade möjligheten att dömas för mina handlingar och mitt hjärta-
-och inte för hur jag ser ut.
Du borde inte vara tvungen att ha en mask för att ses som du verkligen är.
Det borde inte vara så.
Men så är det.
Och det är så för alla sjuåriga pojkar som ser ut som jag.
- men det kommer inte att bli så om jag har nåt att säga till om.
Du kommer att bidra till förändring.
Det gör du redan.
Är det säkert att du vill avslöja dig?
Jag tror inte att nån gillar att backas in i ett hörn, speciellt inte jag.
Och jag vet inte hur folk kommer att reagera-
- när de inser att deras kvartersvigilant är svart.
Men det står för mycket på spel att inte göra det.
Jag är ledsen att jag avbryter.
Får jag prata med dig?
Så klart.
Tack.
Du behöver inte avslöja dig för mig.
Jag ska överlämna mig.
Jag vill möta dem. Jag vill strida.
- Nej, Tanya. Det är alltför farligt. - Nej, jag behöver göra det här.
För en gångs skull måste jag ta en risk och stå upp för det jag tror på.
Jag måste vara mig själv.
Du gör det inte ensam.
Det här var en dålig idé. En mycket dålig idé. Förlåt.
Jag borde ha förstått att stimulansen var för mycket.
Jag ska bränna böckerna.
Ja.
- Okej. Jag måste ta hand om honom. - Du kan väl hämta bilen?
Okej.
- Fortsätt sitta, pappa. - Ruby, kan du stanna med Myr'nn?
Vad är det här?
- En foosball. - "Foosball."
Underligt material.
Flytande, lätt material.
Den är gjord av kork.
Vad är kork?
Jag vet inte riktigt. Jag tror att det görs av träd.
Vi har inte korkträd på Mars.
Mars?
Kommer du från Mars?
Naturligtvis.
På riktigt? Hur är det där?
Det var en gång en planet som var hedervärd.
Folk levde enkelt men lyckliga.
Jag längtar efter det.
Vad hände?
Krig.
Min familj dödades.
För mycket länge sen.
Hur klarade du dig?
Jag menar, efter det som hände.
Tro.
Jag trodde på att om mitt hjärta förblev rent skulle H'ronmeer hjälpa mig.
Det var svårt, men jag var stark.
- Som du. - Är H'ronmeer som en gud på Mars?
Hjälpte han dig?
Han gav mig min son tillbaka.
Vad är syftet med en foosball?
Jag kan visa.
Tack.
Vart tog de vägen?
Far?
Min lille man slog den!
Du gjorde mål!
Jag älskar foosball.
Ja! Nej. Ja!
Ingen fara. Så fort du överlämnar dig kommer han att hitta dig.
Okej.
- Sköt om dig. - Det ska jag.
Du har beslutat att komma tillbaka.
Jag fick inget val.
Härligt.
Den här är väl till Mike?
Förlåt.
Jag är ganska säker på att det här är min skjuts.
Vi är mitt i en grej.
Vänta, är du... Kidnappar ni den här kvinnan?
- Bara gå ut. - Det är... Okej.
Det är en mycket olaglig situation, och jag måste insistera på att...
Okej. Ja.
Jag är inte rädd för dig.
Jag är mycket rädd för dig.
Ska vi sätta på musik, eller...
Kör.
Vi kan inte spåra dem. Bilen har nån slags signalstörare.
Vi förlorade kom-radion också.
Vi borde inte ha låtit Tanya åka iväg.
Vänta. Om de använder stenen kommer den att avge en energisignal.
Som vi kan skanna.
Tar inte det oss dit efter att de redan gjort en Världsdödare?
Det finns en orsak till att vi skickade Mon-El med henne.
Han är smart, taktisk, han är legionär.
Om nån kan hitta en signal, är det han.
Vi tar hand om dig efter att ceremonin är klar.
Bara en fråga.
Vet du möjligen var jag kan hitta Yuda Kal-stenen?
Inte?
Har ni inga mobiler i kulter?
"I lågor, en oronc av Sedenach-stoft.
Det sista elementet är sju lak-mår av..."
Av vadå?
Kväve.
Innan Kryptons ledare utraderade henne...
...med Rao...
...och deras vetenskap...
...fanns det en gudinna...
...för liv...
...och födelse.
Yuda Kal.
De trogna samlades i hennes sal som en hyllning, som vi gör nu.
Och hon kommer att ge oss vår sista födelse.
Världsdödare.
Där är det.
- Vad är det? - Kryptonsk solsten.
Mon-El hittade en frekvens som jag kan höra. Kom.
James.
Säkerheten först.
Med Yuda Kals kraft-
-blir jag den fjärde.
Den falske guden.
Som på beställning.
Det här är inte du, Olivia. Flickan jag räddade var en god person.
Flickan du räddade var svag. Nu ska jag avsluta Reigns verk.
Flytta på dig-
Ta henne.
Vänta, Olivia, låt mig bara säga det här.
Du trodde på mig förut.
Du trodde att jag räddat dig av en anledning och det hade jag.
Jag räddade dig så att du skulle kunna ha ett liv.
Det här är ett liv.
Nej, det är nån annans liv. Det här är Covilles liv.
Jag vet hur det känns att inte veta vilken roll man ska spela.
Men du har så mycket att erbjuda världen. Så mycket.
Och det här är inte det.
Vem är jag utan den?
Släpp stenen och du har en livstid att ta reda på det.
- Vad är fel? - Jag kan inte få bort den!
- Hjälp mig. - Jag kan inte röra den.
- Snälla, hjälp! - Mon-El!
Hjälp. Snälla. Ta bort den, snälla.
Den rör sig inte.
Det här kommer att göra ont.
Låt mig se.
Du är okej.
Jag är så ledsen.
Det är okej.
Hej där.
Jag vill be om ursäkt för att jag satte dig i en svår situation med Lena förut.
Det gör inget.
Det var mitt fel. Jag bad dig göra nåt som jag inte borde ha gjort.
Jag visste att det fanns konsekvenser.
Jag förstår de komplexa problemen med din identitet.
Men jag måste säga att det var ett ögonblick-
- då jag beslöt mig för att ta av masken idag, då...
Jag kände mig mäktig.
Och ta det inte fel, jag var definitivt rädd-
- för vilka förändringar som skulle komma eller hur folk skulle se mig.
Men jag vill kämpa den goda kampen-
- för jag tror att folk som Tanya borde få se hjältar som liknar mig...
- ...för att inse sin kapacitet. - Ja.
Så när tiden är rätt, på mina egna villkor, ska jag ta av mig masken.
Jag är stolt över dig.
Men det är min historia.
Din är annorlunda.
Du kan inte ta av din-
-för du gör det för att skydda oss-
-dem du bryr dig om.
Jag vet att det krävs mycket.
Men jag vill säga att jag respekterar det.
Jag förstår det. Och jag uppskattar det.
Tack.
Kom hit.
Och nu det stora avslöjandet.
Det ser så fint ut. Jag älskar det.
- Gör du? - Du gjorde det så snyggt.
Tack. Jag vet åtminstone att om det här med FBI inte fungerar-
-kan jag bli hårfrisörska.
Förlåt att jag var så fräck mot dig förut.
Nej, jag...
Jag är ledsen att jag pressade dig att må bättre innan du var redo.
Men jag är så glad att du lärde Myr'nn hur man spelar foosball.
Hur länge har han varit sjuk?
Inte så länge.
Några månader.
Men han är mycket gammal, typ hundratals år gammal.
Tror du att J'onn nånsin är orolig över att det som hänt med hans pappa-
-ska hända honom?
Jag vet inte.
Är du rädd att det som hände din mamma kan hända dig?
Jag önskar mer än nåt annat, att jag kunde ta den bördan från dig.
Jag önskar att jag kunde säga att du aldrig behöver oroa dig för det.
Men sanningen är...
Jag vet inte.
Men jag ska säga vad jag vet.
Vissa av de smartaste på planeten älskar din mamma.
Och de jobbar dag och natt för att hitta en bot.
Och samma personer älskar dig också.
Och jag lovar-
- att jag ska kämpa för att beskydda dig så länge jag lever.
Har du börjat?
Stenen du kom med hade dränerats på all kraft.
Allt gick åt till Olivias förvandling.
Hur kommer det sig att ni två inte verkar så ledsna över det?
För att ms Luthor och jag så intelligent spelade in-
- strålningssignaturen på den heliga stenen under kultens ritual.
Och med en liten skanning av skyarna gick de oss till mötes.
Den är mycket sällsynt, men exakt samma sten rusar genom rymden på en meteorit...
- ...ungefär fem ljusår bort. - J'onn kan ditt rymdskepp komma så långt?
Jag justerade FTL-driven för några veckor sen. Jag kan följa med.
Nej, du måste stanna hos din far.
Jag följer med.
Yuda Kal-stenen verkar ha nåt slags effekt på Supergirl, men jag klarar av den.
Hon har stigit upp. Hon bröt sig ur bojorna.
Hur lyckades hon med det? Kryptoniten ska göra henne svag.
Hennes kropp anpassar sig som Pestilence till anti-viruset.
Hon håller på att bli immun.
- Hur mycket längre kan vi hålla henne kvar? - Jag vet inte. Några dagar?
Då är det bäst att vi skyndar på.
Tack för att du följer med Supergirl och låter mig stanna hos min far.
Självklart.
Men jag känner att det ligger mer bakom ditt beslut-
-än bara uppdraget att stoppa Reign.
Jag pratade med Imra-
- och det visade sig att trots alla mina försök att dölja mina känslor-
- var det ganska uppenbart för henne, så hon sa att jag skulle reda ut det.
Och jag vill säga till Kara precis vad jag känner.
För jag vill inte ha hemligheter.
Att berätta kanske får dig att må bättre, men...
Jag tycker att det är själviskt.
Jag vet.
Du blev äldre i framtiden, men du blev också klokare.
Du gör det rätta.
Tack för att du säger det. Tack.
- Är du klar? - Ja, nu hämtar vi en sten.
Absolut.
Hemma till midnatt, pappa.
Hallå.
Det här är en brottsplats. Du får inte vara här.
Mår du bra?
Jag har aldrig mått bättre.
Subrip: TomTen
Översättning: Ulrika Lindfors-Davis