Da jeg var barn, gikk min verden under.
Jeg ble reddet og sendt til jorden for å beskytte fetteren min Kal-El.
Men ødeleggelsen av Krypton sendte skipet mitt inn i Fantomsonen.
Kapselen kom seg løs, og jeg reiste den lange veien til jorden.
Jeg var fortsatt et barn da jeg kom, og fetteren min var alt Superman.
Jeg skjulte hvem jeg var til adoptiv- søsteren min Alex en dag var i fare-
- og jeg ble tvunget til å vise meg for verden.
Fra og med den dagen ble jeg Supergirl.
Nå jobber jeg i skjul med søsteren min og DEO-
- for å bekjempe romvesener og andre som vil byen min vondt.
Jeg har venner... og allierte. Jeg har en familie.
Etter så mange år fortapt er jeg endelig hjemme.
- Tre, to, én! - Ja!
- For Supergirl. - Nei, vent.
For familien. Kjærligheten forener oss.
- For familien. - For familien.
- Hva var det? - Hva i helvete?
Ikke noe bra.
Vi må stoppe den, ellers kan det bli mange forulykkede.
Jeg har den nesten.
Jeg tar ham. Supergirl, gå!
Den kapselen er identisk til min. Den er fra Krypton.
Vær forsiktig, Supergirl. Du vet ikke hva som er inni.
Herregud.
Hvor er vi?
Departementet for ekstranormale operasjoner.
Vent. Har dette alltid vært her? Med glasset og utsikten?
- Og jeg måtte fly til ei hule? - DEO har flere anlegg, Kara.
- Ei flaggermus bet meg i det siste. - Sutrekopp.
- Hei, søster. - Visste du også om dette?
Ja, det er nærme leiligheten min. Det er kanskje bedre enn det gamle.
Hvor er mannen som falt til jorden?
Han må være fra Krypton. Han må ha unnsluppet før planeten eksploderte.
Han er i koma. Stabile vitale tegn, normal åndedrett.
- Vi kan ikke finne ut mer, for... - Det beviser at han er fra Krypton.
Det beviser at han ikke er et menneske og kan være farlig.
Jeg vil be om at Winn hjelper til med etterforskningen.
Noen må analysere kapselens telemetri, og Winn leser kryptonsk.
Jeg kjedet meg og lærte et nytt språk. Verdensromprat!
Vil du vise din verdi, Mr. Schott?
Finn ut noe teamet mitt med romveseneksperter ikke kan.
Den utfordringen tar jeg. Vi skal finne ut av det, Kara. Jeg lover.
Skal du se på Venture-oppskytningen?
Nei, James og jeg skal på vår første date.
Det blir flott. Endelig kan vi begge bare henge sammen.
Ingen romvesener som prøver å ødelegge jorden.
Bare oss to sammen som normale folk og gjør det folk gjør på dater.
- Hva da? - Hva da hva da?
Du sier "ok", men det er egentlig ikke ok.
For du er overivrig, men er det ikke, men prøver å overbevise deg selv.
Det gjør jeg ikke. Jeg gleder meg. Sånn er jeg når jeg gleder meg.
Og dette er en SMS fra miss Grant. Jeg er ikke assistenten hennes mer.
Jeg må stikke.
Vi er timer unna Venture-oppskytningen-
- det første kommersielle romskipet designet for suborbital transport.
Ville du snakke med meg, miss Grant?
De tilbød meg plass på Venture, men jeg avslo.
Hva har jeg til felles med rike folk på et rakettfartøy-
- som søker eksistensielle svar i sine meningsløse liv?
- Apropos det, hva er svaret ditt? - Hva... Hva er spørsmålet?
Profesjonen din. Hva blir det?
Å, hvilken jobb jeg vil ha?
- Jeg har ikke bestemt meg ennå. - Hvorfor ikke?
Det er bare 12 timer siden du ba meg velge, og jeg sov de fleste av dem.
Jaså? Jeg tilbyr deg nøklene til kongeriket, og du sover bare?
- Det var natt. - Hvor mange timer tror du jeg sov?
To. Fordi jeg vil gjøre mest ut av livet mitt.
Jeg klemmer hver dråpe ut av hver dag. Søvn er for slappfisker.
Vel, jeg tok en nettquiz der du lister alle ferdighetene dine-
- og så bruker den en algoritme til å finne din ideelle karriere.
Og... min var markedsføring.
Og ifølge CatCo-nettsiden-
- rangeres markedsføring høyt for lønn, fremtidig vekst-
- og, interessant nok, balanse mellom jobb og fritid, som... Hva tror du?
Det er det mest patetiske jeg noen gang har hørt.
- Ok... - Du kan ikke nettsøke et kall, Kira.
Et kall er noe du har inni deg.
Tror du at Supergirl er en helt fordi flyging er en av hennes ferdigheter?
Nei, fordi hun har et behov for å hjelpe folk og beskytte planeten.
Se innover og finn ut hva Kira Danvers behøver å gjøre med livet.
Jeg gir deg to dager til, som i 48 timer.
Og ikke kom tilbake med resultatet fra en Rorschach-test.
- Miss Tessmacher! - Ja, miss Grant?
- Ser dressingen dryppet på? - Ja.
Nei, denne salaten drukner.
Den flyter på et hav av dressing som små Kate Winslet-er i "Titanic".
Er dette den beste erstatteren for deg du kunne finne?
Bare gi henne en sjanse. Hun er så smart og søt.
- Hun studerte på Yale. - Det gjorde George Bush også.
Kom deg ut og grav dypt nå.
- Hei. - Hei. Den kjolen er fantastisk.
Denne kjolen? Den er... Jeg har hatt den på i hele dag.
- Har du...? - Jeg visste ikke om du ville gå ut...
Alternativer. Pizza og dumplings.
- Det er favorittmaten min. - Det vet jeg om deg.
Har du ikke på Venture-oppskytningen? Du liker jo romfartsprogrammet.
- Det er ikke så viktig. - Kara, du kan sette det på.
Kanskje jeg kan sette det på uten lyd.
Ja, jeg forstår, Mr. White.
Nei, Mr. White. Ja, Mr. White.
Ja, artikkelen min skal ligge på skrivebordet ditt fluksens.
Ja, sir, jeg vet at ingen sier "fluksens" lenger.
Men du sier fortsatt "du store alpakka", som er litt gammeldags.
Ja, sir, jeg er fullt klar over at vi ikke snakker om deg.
Ja, sir. Du skal få den... Hallo?
Vi hører om en mulig eksplosjon om bord i Venture.
Her er det vi vet. Det er over 200 personer om bord.
Det er ikke flere detaljer, men vi skal gi dere siste nytt.
Vi kan bare håpe at uansett hvor han er, så ser han dette.
- Jeg ber om at hun ser på dette. - Det gjør hun.
Mayday, mayday. Vi har et hull i skroget og katastrofal motorsvikt.
Supergirl.
- Trenger du hjelp? - Hei, fetter.
- Dette er en jobb for oss begge. - Absolutt.
Det var rått! Det var forferdelig, men rått.
Vi har aldri reddet noe sammen. Jeg har drømt om at vi jobber sammen.
Jeg også.
- Jeg hilser vanligvis. - Jeg også.
- Bra jobbet, Supergirl. - Det er Superman.
Jeg pleide å bytte bleie på ham.
- Du trengte ikke å fortelle dem det. - Jo, det trengte jeg.
Hei, alle sammen. Jeg er tilbake. Hør etter.
Alle sammen, dette er fetteren min Sup... Det vet dere nok allerede.
Hei. Hyggelig å møte deg.
- Det er en ære, sir. - Hyggelig.
Jeg vil takke dere for arbeidet deres med å beskytte jorden.
- Visste du at hun tok ham med hit? - Nei. Er det et problem?
Å... Han kommer mot meg.
Winn, dette er fetteren min Superman.
Jeg har en million spørsmål. Ok...
Da Lex Luthor utløste jordskjelvet i California...
- ...målte du dybden med røntgensynet? - Winn... Pust.
- Alex, det er fint å se deg. - I like måte.
Kara sa at Jeremiah kan være i live. Faren din betyr mye for meg.
- Så om det er noe jeg kan gjøre... - Takk, Clark.
- J'onn. - Superman. Hyggelig å se deg igjen.
Ikke bekymre deg, jeg blir ikke lenge.
Jeg inviterte Superman for å besøke vår mystiske gjest.
- Hva er det med de to? - Aner ikke.
- Fetteren din lukter godt. - Nok.
Han landet i går kveld i en kryptonsk kapsel. Vi vet ikke hvem han er.
- Prøvde dere et kvanteskann? - Det første vi gjorde.
Brukte du røntgensynet til å se etter en kybernetisk datakjerne?
Selvsagt...
Du bør nok gjøre det.
Niks, ingen datakjerne.
Oversetteren min er ferdig med å dekryptere kapselens datalogg.
På veien passerte Tornerose gjennom noe som heter "Segara Beyal".
Stjernebrønnen. Far tok meg med dit en gang.
Tiden står stille der. Derfor er han fortsatt så ung.
Apropos alder, jeg mente å spørre...
Superman, du er 12 år eldre enn Kara, men det synes ikke.
- Kryptonere eldes mye saktere her. - Du ser fantastisk ut.
- Vi har noe viktigere å snakke om. - Hva da?
Venture.
Selskapet bak Venture sa at noe eksploderte i lav omløpsbane.
Hvis noe sånt skulle gå galt, ville det skjedd før.
Nettopp. Venture ble bygget i National City.
Vi bør undersøke dette nærmere.
Kanskje en vennlig reporter bør spørre litt rundt mens han er her.
- Jeg ville be teamet mitt se på det. - Vi bør ta ham med.
Du kan jobbe fra CatCo, men hold deg unna miss Grant.
Ikke bekymre deg, jeg har litt innflytelse over Cat Grant.
- Hva skjedde mellom dere? - Ingenting.
Det virker bare som... Denne samtalen er over.
Unnskyld, oi sann. Det var helt og holdent min feil.
- Du kan den klossmajor-greia. - Det var faktisk ekte.
- Clark! - Der er han. Jimmy.
- Hyggelig å se deg, kompis. - I like måte.
Alle i Daily Planet savner deg. Lois, Mr. White...
Jeg savner dem også. Men jeg liker å bo her.
Unnskyld meg.
- Miss Grant? Er alt i orden? - Du sa ikke at du kjente Clark Kent.
- Herregud, ikke du også. - Hva?
Ingenting. Ja, jeg kjenner ham. Han og Jimmy har vært venner i årevis.
- Har jeg noe mellom tennene? - Nei.
Clark Kent, min santen.
Du ser så Midtvesten-elegant ut.
- Hyggelig. Det er lenge siden. - Det er ikke min feil.
Er du fortsatt sammen med Lois Lane, eller er det over, som jeg forutså?
Det går fortsatt bra med Lois og meg.
Så hun er ikke fortsatt opphengt i Superman?
Jeg vil si at hun har plass til oss begge i livet sitt.
- Jøss, så moderne. - Å... nei.
Vil du ha en omvisning?
Perry White var en dåre som slapp deg ut av syne. Jeg kan stjele deg.
Innflytelse...
Virket miss Grant litt rar?
Hun er alltid sånn med Clark. Hun sendte ham en fyllemelding en gang.
- Den var fargerik. - Nei... Det er kvalmt.
Jeg så det du gjorde på TV. Bra redning.
Beklager at det avbrøt daten. Nei, det er ikke greit.
Det var et viktig skritt for oss. Jeg lover å godtgjøre det.
Vi skal legge en plan, og vi skal utføre den... fullstendig.
Det høres... romantisk ut.
- Jeg vil bare at det skal fungere. - Jeg også.
- Det er Alex. - Ja, sett i gang.
Hva skjer? Ja, jeg tror nok Clark vet et og annet om det navnet.
Clark. Alex har gravd litt.
Én passasjer på Venture dukket ikke opp.
- Lena Luthor. - Lex' søster.
Men Lex er jo i fengsel. Gratulerer, forresten.
Takk. Lex er kanskje i fengsel, men søsteren driver LuthorCorp.
Ja, og hun flyttet nylig til National City.
Tungt, taktisk ubemannet luftfartøy med en rekkevidde på 160 km.
Hvis du vil skade noen, er det definitivt måten å gjøre det på.
- Og for å styre det? - Det er som å fly et fly.
- Hvordan aktiveres målsystemet? - Den knappen.
Hun låser seg på målet, og så er det over.
Takk for alt ditt harde arbeid.
Corben. Ja, skipet eksploderte ikke. Superman og Supergirl reddet det.
Jeg går over til plan B. Har jeg noen gang sviktet familien Luthor?
Det er en forklaring på hvorfor jeg ikke var om bord i Venture i går.
Det var en krise i planleggingen av en seremoni jeg holder i morgen.
Jeg døper om familiens selskap og måtte avlyse.
- Flaks. - Flaksen er at Superman reddet det.
- Det er uventet fra en Luthor. - Supergirl var der også.
- Og hvem er du? - Jeg er Kara Danvers.
Jeg er ikke med Daily Planet. Jeg er med CatCo Magazine.
Det er ikke kjent for slagkraftig journalistikk.
Mer "Jeans med høyt liv? Ja eller nei?".
Jeg er bare med i dag.
Kan vi bare få fart på intervjuet? Bare spør det du vil spørre om.
- Var jeg involvert i eksplosjonen? - Var du det?
Du hadde ikke spurt om jeg het Smith.
Men det gjør du ikke. Du heter Luthor.
Du har litt stål under den Kansas-hveten.
Jeg het ikke alltid det. Jeg ble adoptert da jeg var fire.
Den som fikk meg til å ønske meg mest velkommen, var Lex.
Han gjorde meg stolt av å være en Luthor.
Så terroriserte han Metropolis og erklærte krig mot Superman.
Han begikk avskyelige forbrytelser.
Da Superman fengslet Lex, lovet jeg å ta tilbake selskapet.
Og døpe det om til L-Corp. Gjøre det til noe godt.
Jeg prøver bare å skape meg et navn utenfor familien min.
- Kan dere forstå det? - Ja.
Jeg vet hvorfor dere er her.
Fordi et av mine datterselskap laget delen som eksploderte i Venture.
Denne minnepinnen inneholder alt vi vet om oscillatoren.
- Jeg håper at den hjelper dere. - Takk.
Gi meg en sjanse, Mr. Kent. La meg få en ny begynnelse.
- Ha en god dag, miss Luthor. - Ha en god dag.
- Jeg så ikke noe med røntgensynet. - Ikke jeg heller. Hva tror du?
Jeg har lært av erfaring å ikke tro noe en Luthor sier.
Jeg vet jeg ikke er en reporter, men jeg trodde henne.
Hei, kjære. Ja, jeg er sammen med Kara.
Ja, jeg er forsiktig. Jeg savner deg også. Jeg elsker deg.
- Jeg liker at hun bekymrer seg. - Jeg også.
Hvordan klarer du alt?
Du er en fantastisk reporter, en super kjæreste og Superman.
Jeg elsker jo å være Supergirl. Den delen av livet mitt er klar, men...
- ...resten... - Mener du Jimmy?
- Hvordan visste du det? - Det er supertelepati.
- Du får den kraften en dag. - Mener du det?
Nei. Jimmy og jeg er venner. Vi snakker.
Lenge gikk jeg stille i dørene og gikk fremover. Og livet var enkelt.
Og nå har jeg så mange muligheter.
En fantastisk fyr og hvilken som helst jobb, og jeg står fast.
Jeg har vært der. Jeg måtte lære å være Clark og Superman.
- Du fikk det til å virke lett. - Det var det ikke. Fortsatt ikke.
Å være Kara er like viktig som å være Supergirl.
- Kom hit. - Det er veldig fint.
Stol på deg selv, Kara. Hvis det er rett å være med James, vet du det.
Hva tenker du på, agent Danvers?
Jeg vet hvorfor du og Superman ikke er bestevenner.
Operasjon Emerald.
Hvordan fant du ut om det?
Jeg kryssjekket personalmappen din med Superman.
Da jeg overtok DEO, fikk vi melding om en meteoritt i ørkenen.
Superman jobbet med oss da, så vi dro ut dit begge to.
Da vi kom frem, var det mørkt. Men jeg så noe nede i krateret.
Det glødet grønt som en smaragd.
Det påvirket ikke meg, men da Superman kom ned-
- begynte han å brekke seg. Han svimte av.
- Det var kryptonitt. - Jeg døpte det det.
- Superman ville ødelegge alt. - Men du beholdt det.
Han var ikke den eneste kryptoneren der ute. Kraften deres er grenseløs.
- Vi kan beskytte oss mot dem. - Men nå er søsteren min en av "dem".
Vi har kanskje et problem.
Jeg har sjekket LuthorCorps data på oscillatoren som eksploderte.
Den var plassert under passasjerkabinen.
- Den var under sete 23B. - Hvorfor er det relevant?
Ifølge passasjerlisten, gjett hvem som skulle sitte i 23B? Lena Luthor.
- Lena Luthor sto ikke bak. - Hun var målet.
Det bør bli en fin flytur, miss Luthor.
Jeg hater å fly. Statistisk sett er det den tryggeste reisemåten, men...
Hva pokker?
Jeg tenkte dere ville dukke opp. Dere ødelegger moroa.
Hvis du ventet oss, burde du ha kommet med noe litt kraftigere.
Jeg kom med forstanden min.
Jeg har droner i byen som angriper sivile akkurat nå.
Dere har valget, romvesener. Uskyldige sivile eller helikopteret?
Stikk, jeg har helikopteret.
Det var rått.
Vi flytter tilbake til Gotham.
- Du er trygg nå. - Hva pokker var det?
Noen prøver å drepe deg.
Hei, jeg har lett etter deg.
Jeg vet at jeg har taklet droneangrep og romskip, to romskip-
- men jeg lar ikke det hindre en perfekt date.
Jeg tenkte italiensk mat. Jeg kan fly...
Det er greit. Bare innrøm at noe er forandret for deg.
Ikke si jeg tar feil eller innbiller meg noe, for jeg kjenner deg.
- Var det ikke dette du ønsket? - Jo.
Men nå?
Jeg... Jeg vet ikke.
Det er i det minste ærlig.
Miss Tessmacher!
Hun gråter mer enn Halle Berry på prisutdelinger.
Hvorfor sparker du henne ikke, da?
Vanligvis hadde du sparket henne så snart latten var én grad feil.
Å, Kira... Jeg vet ikke hva "vanlig" er lenger.
- Miss Grant, hva er i veien? - Hva kan være i veien?
Jeg har fulgt alle lidenskaper, oppnådd alt og er på topp.
Spørsmålet, Kira, er hva i helvete er i veien med deg?
Du er ung og har verden for dine føtter.
Du har mannen du lengtet etter, hvilken som helst jobb-
- og du står der og blunker som et dådyr i frontlysene. Lammet.
Jeg er...
Vet du hva? Du har rett, miss Grant.
Du har helt rett. I visse aspekt av livet er jeg sterk og selvsikker...
...og i alle andre aspekt, karriere og kjærlighet, er jeg rådløs.
- Stup. - Som... ned i en innsjø?
Du står på land og er redd for å stupe ned i ukjent farvann.
Og du er redd fordi du ikke vil si farvel-
- til den vennlige, elskovssyke Kara, Cat Grants plikttro assistent.
Du står der og ser på mulighetene dine, det iskalde, blå vannet-
-den strie elva og krappe sjøen.
Og alle ser tiltalende ut, for du vil så gjerne svømme-
- men du vet at vannet vil være kaldt, at reisen blir vanskelig-
- og at når du når den andre siden, vil du ha blitt en ny person.
Og du er redd for å møte den nye versjonen av deg selv.
Vi blir alle vant til våre egne sosiale fasader-
- og vi er vant til våre egne komfortsoner, men stol på meg...
...for å kunne leve må vi fortsette å våge.
- Fortsette å stupe. - Ja...
Takk, miss Grant.
Du har 12 timer, 13 minutter og 4 sekunder.
- Tikk-takk. - Ja.
Denne greia er siste siste modell.
Litt som noe far kunne ha laget i et av hans mer morderiske øyeblikk.
Vi fant et ufullstendig avtrykk på vrakdelene.
John Corben, internasjonal leiemorder.
Han er koblet til Intergang og folkemordet i Corto Maltese.
Vil du drepe en profilert person, hyrer du ham.
- Men hvem ønsker Lena Luthor død? - Hvor er Kara?
Prøver å overtale Lena til å droppe seremonien.
- Hun er like sta som broren. - Agent Danvers er tilgjengelig.
- Corben bryr seg bare om målet. - Kara og jeg vil også være der.
- Tror du ikke at dere bør snakke? - Det gjør tydeligvis du.
- Folk mener at vi bør snakke. - Hva er det å snakke om?
Du har kryptonitt her. Det kan drepe meg og Kara.
- Jeg lar det aldri brukes sånn. - Men hva når du ikke er sjef mer?
Hva skjer om du får ordre fra en overordnet? Presidenten selv?
Så lenge du har kryptonitt, kan jeg ikke være en del av dette.
Broren min soner 32 livstidsdommer. Dårlig oppmøte bør ikke overraske.
Du tar en stor risiko med seremonien når livet ditt er i fare.
Jeg har ikke noe liv om jeg ikke gjør selskapet til noe positivt.
Da huskes det bare for Lex' galskap.
Jeg vil takke dere alle for at dere kom.
Jeg er på hovedplassen. Ingen tegn til Corben.
Broren min skadet mange gode, uskyldige folk.
Familien min står i gjeld, ikke bare til Metropolis, men alle.
Og jeg vil innfri den.
Ved å døpe selskapet L-Corp innleder vi en ny epoke med samarbeid.
Sammen skal vi jobbe mot en lysere fremtid.
Løp!
- Du er sen. - Det var mye trafikk.
- Jeg ser Corben. - Takk og lov, betjent.
- Winn! - Corben sprengte sørvestre bæresøyle.
Han sprengte bygningens ene svakhet. Akkurat som skuddet mot Dødsstjernen.
Jeg trenger ikke Star Wars- referanser, men en plan.
Reparerer du søylen, bør bygningen holde.
Reparere den med hva da?
- Jeg skal fikse bygningen. - Gå, jeg har dette.
Hun klarte det.
- Slipp henne. - Du lar meg gå.
Lex Luthor hyrte deg til å drepe søsteren.
Luthor har ressurser og innflytelse, selv i høysikkerhetsfengsel.
Nå skal jeg dra, og det er ikke noe du kan...
Kula gikk helt gjennom. Han må til sykehus.
- Bra jobbet, Supergirl. - Jeg fikk hjelp.
EN NY DAG GRYR FOR L-CORP
Takk, Mr. Kent. Det er den omtalen selskapet trenger etter angrepet.
Og takk for at du tok med at jeg skjøt fyren.
Det vil vise Lex. Han blir gjort til latter i celleblokk X.
Jeg skrev det fordi det er sant. Jeg tok feil om deg. Beklager.
Kan jeg få Clark Kent til å tro, er det håp.
Hva med deg, miss Danvers? Jeg så ikke ditt navn i bylinen.
- Jeg er ikke en reporter. - Du kunne ha lurt meg.
Jeg håper det ikke er siste gang vi snakker.
Ikke jeg heller.
Ok, jeg har tatt beslutningen.
43 minutter før tidsfristen. Dette bør være bra.
Jeg vil bli reporter.
Jeg kan ikke tro at jeg ikke forsto det før.
Å være reporter handler om å oppnå kontakt med folk.
Det handler om å finne skjulte sannheter og dele det med verden.
Det handler om tjeneste og fortelle historiene som trenger å bli fortalt-
- for å gjøre verden til et bedre og mer begripelig sted.
Det vil gjøre meg til mitt beste jeg-
- for det vil presse meg ut av komfortsonen min.
Dette er det rette for meg. Dette er kallet mitt.
Åpne den.
Er det CV-en min?
Da du kom til intervjuet, fikk jeg et instinkt om deg.
Så jeg skrev "reporter" på CV-en din-
- la den her i denne skuffen og ansatte deg på flekken.
Visste du det allerede den gang?
- Hvordan da? - Instinkt.
Og jeg så vel litt av meg selv i deg.
Åpenbart ikke kjøpesenter-garderoben din-
- og jeg banner nok mer på én dag enn du har bannet hele livet ditt-
- men du har integritet til å rette urett og yte rettferdighet.
Du inspirerer meg, Kara.
Jeg kan se helten inni deg.
Gå nå og gjør meg stolt.
Takk, miss Grant.
Du har virkelig bra instinkt når det gjelder andre.
Du lar dem vite hvordan de best kan leve.
Vær så snill, jeg er bare glad for at du bestemte deg for å hoppe i det.
Det er faktisk et godt råd for oss alle.
- Er du sikker på at alt er i orden? - Det vil det bli.
Miss Tessmacher, kom inn her, er du snill.
Jeg må ta noen telefoner.
Det merkelige er at på Krypton hadde jeg vært peppermø i min alder.
Det virker som at jeg burde ha funnet ut av alt nå, men det har jeg ikke.
Det siste året har handlet om å finne ut hvordan jeg skal være Supergirl...
...og nå er det på tide å finne ut hvordan jeg skal være Kara.
Du hadde rett, James.
Noe har forandret seg for meg. Oss to sammen er alt jeg ønsket.
Men når jeg lytter til hjertet mitt nå...
...vet jeg at vi er best som venner.
Og vi vil alltid være venner.
- Vil du bli med til Clark? - Nei, hils fra meg.
Ok.
- Velkommen til DEO, Mr. Schott. - Takk, Hank... eller direktør Henshaw.
- Eller J'onn, Martian Manhunter? - "Sir" funker bra.
Ja, sir, Hank... J'onn... Nei.
- Gratulerer, Winn. - Det er fint å ha deg på teamet.
Jeg lurte... Og dette er ikke ufravikelig.
Jeg hadde en god pensjonsforsikring hos CatCo. Overføres den?
Det plager deg vel ikke at jeg sto øverst på denne? Ikke litt engang?
Jeg har aldri vært mer fornærmet. Jeg flyr hjem med en gang.
Nei, jeg er veldig stolt av å jobbe med deg.
Faktisk så tenkte jeg å bli værende en liten stund.
Jeg innså ikke hvor fint det var å være rundt en som meg.
- Å være med familie. - Jeg også.
Og jeg vet alt om Krypton fra arkivet i fortet-
- men jeg liker å høre deg fortelle historier om hjemmet vårt.
Du får det til å virke ekte.
Mens jeg er her, kan du kanskje fortelle litt mer om foreldrene mine?
- Selvsagt. Veldig gjerne. - Bra.
Jeg vet ikke om dere er interessert, men en pansret bil ranes.
- Opp, opp? - Og i vei.
Du er ikke på sykehus, Mr. Corben.
Det er like greit. Der kunne de bare se deg dø.
Men her hos meg har du en sjanse på et fortsatt liv.
Trykker jeg på den røde knappen, slås respiratoren av.
Smerten vil ta slutt, og du vil drive i vei til livet etter døden.
Men hvis jeg trykker på den grønne knappen, kan jeg love deg liv.
Blunk én gang hvis du vil leve.
Bra valg. Velkommen til Cadmus.
John Corben dør i dag.
Lenge leve Metallo.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com