När jag var barn var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Men min kapsel slogs ur kurs och när jag väl kom fram-
- hade min kusin redan växt upp och blivit Stålmannen.
Jag dolde vem jag var, tills en olycka tvingade mig att avslöja mig.
För de flesta är jag reporter på CatCo Worldwide Media.
I hemlighet jobbar jag med min syster på DEO.
Vi skyddar staden från utomjordingar-
-och andra som vill den ont.
Jag är Supergirl.
I tidigare avsnitt:
- Jeremiah hjälpte oss. - Pappa?
Du är Hank Henshaw. Den riktige.
Hank Henshaw är död.
Jag är Cyborg Superman.
Det jag sa om att vi inte passar ihop var inte sant.
- Det finns inget som stoppar oss. - Nej.
God morgon... Kara?
Kara!
Var det så dåligt?
Var det så bra?
Supergirl har haft en intensiv morgon.
Vår egen feministiska hjälte har förhindrat fem beväpnade rån-
-förlöst en kull valpar-
- och hjälpt en tursam bogserbåt att bogsera ett tankfartyg.
Hon har gjort mycket mer än jag.
- God morgon. - Hej.
De här är till dig.
Vilken gentleman. Tack.
En sekund, bara.
Hej.
Jag hade väldigt trevligt i går.
Jaså? Jag också.
En grej bara. Jag skulle vilja vakna bredvid dig.
Gud, vad skönt att kunna göra så där utan att bryta killens näsa.
Hur många gånger har det hänt dig?
Färre än fem.
Så, fyra? Exakt fyra gånger.
Nu när du är klar med dagens superhjältegrejer-
-kanske vi bara kan stanna här?
Gud, jag vill verkligen...
- Nej. - Jo, jo.
Vi måste vara på DEO om 20 minuter.
Jag vet.
På tal om det, kan vi hålla tyst om det här?
- Vill du inte att folk ska veta? - Jo, det vill jag.
Det är inte det. Men bara just nu.
Förra gången jag gillade nån skulle alla jag kände ha åsikter om det.
Jag vill inte att det ska hända oss.
- Så det finns ett "oss"? - Ja.
Gör det? Det gillar jag.
Okej. Vi kan hålla tyst om det.
Hej, allihop! En snabb grej: Kara och jag är ihop.
Ja, det är grymt. Ja, vi är väldigt lyckliga.
Och er avundsjuka är berättigad.
Nu kan ni återgå till era sysslor. Tack.
Det tog tio sekunder. Vi kom precis hit.
Det gick fort. Jag kunde inte hålla mig.
På Daxam brukade vi ha fester när folk blev tillsammans.
Du ska vara glad att jag inte fixade en parad.
- Kan vi bara glömma bort det där? - Jag vill inget hellre.
Men som er chef måste jag be er att gå till HR-avdelningen nu.
Allvarligt?
- Ni är kollegor. - Men... Har vi en HR-avdelning?
Ta med din valp till andra våningen och fyll i alla formulär tre gånger.
Sen måste ni gå en obligatorisk kurs om sexuella trakasserier.
På riktigt?
Det här kommer att bli jobbigt, va? Jag går och värmer upp.
Kolossala Cadmus-kottar.
Cadmus har ju legat lågt sen Lillian rymde.
Nu slår de tillbaka med all kraft.
En konvoj är på väg från ett av deras misstänkta vapenlager.
Alex och Mon-El får ordna förstärkning.
Jag tar med mig den andre flygkillen.
Samarbete är framarbete.
Jag ser inte insidan.
Täck mig!
Herregud.
Jag trodde inte att det var sant.
Alex. Min Alex.
Kom hit.
Jag vet inte hur länge vi låg där i Amazonfloden. Jag vaknade på Cadmus.
De räddade mig så att jag skulle kunna rädda Henshaw.
De tvingade mig att hålla honom vid liv och förstärka honom.
För att fysiskt förvandla honom till monstret han var innerst inne.
Det är märkligt att se dig i Henshaws kropp.
- Hoppas att jag använder den väl. - Bättre än han nånsin gjorde.
Du var borta så länge.
Jag var väl för skicklig med Henshaw.
Cadmus ville att jag skulle stanna och hjälpa dem med fler projekt.
I början försökte jag fly hela tiden, men...
Vi kan väl säga att de inte uppskattade det.
Pappa...
Ingen fara. Genom att samarbeta med dem skyddade jag dig och din syster.
- Jag kom så fort jag fick höra det. - Mon-El från Daxam. Vi möts igen.
Skönt att ni är oskadd.
När ni släppte oss blev jag orolig att Cadmus...
Skulle fängsla mig och tortera mig för mitt förräderi? Du hade rätt.
Pappa... Skadorna på din hand är omfattande.
Det var mitt straff för att jag hjälpte Mon-El och Kara att fly.
Men jag skulle göra om det utan att blinka.
Vilken tur att ni hittade mig.
Vilken tur jag har som får vara tillbaka hos er två.
Det är mer än tur. Vi blev varnade om att Cadmus flyttade ett vapen.
Det händer bara när de lägger ut en film eller om vi ertappar dem.
Och nu ertappade vi dem.
Nej, de gjorde allt för att bli upptäckta.
- Nej... - Mon-El har rätt.
Ni måste vara vaksamma. Det är sant att Cadmus har ett vapen.
- Vad är det? - En vätebomb.
De tänker förstöra National City och skylla på utomjordingar.
Hur fick Cadmus tag i bomben?
De har inte stulit den. De har byggt den.
De samlade in strålning från din värmesyn när du satt fången där.
Herregud.
När är anordningen klar?
Nu.
Den här gången kan DEO och Supergirl inte stoppa oss.
Så Jeremiah Danvers, f.d. DEO-agent och Alex och Karas försvunne far-
- har återvänt från Cadmus med nyheten att fienden har byggt en vätebomb-
- med hjälp av Karas utomjordiska värmesyn-
- som de ska släppa på National City för att döda oss alla?
Är den här byggnaden bombsäker?
Du kan spåra strålningsresterna från Karas värmesyn.
Ja. Om bomben är aktiverad kan jag kanske hitta den innan den sprängs.
Bra. Sätt igång, Winn.
Jeremiah.
Eliza.
- Herregud. - Gud, vad jag har saknat dig.
- Kara. Får jag prata lite med dig? - Ja. Vad är det?
Jag vet att du är glad att han är tillbaka.
- Är inte du det? Han räddade ju oss. - Ja, precis.
Jag såg vad de gjorde med dig.
Det såg inte ut som om de försökte samla in din energi.
Det såg bara ut som om de försökte tömma dig på krafter.
Du är inte vetenskapsman. Du vet inte hur Cadmus utrustning fungerar.
Varför är det så svårt för dig att lita på honom?
Han har alltid skyddat mig. Till varje pris.
Han har levt med din fiende i flera år.
De har tvingat honom till saker förr, så varför inte nu?
Jag vet att du bara försöker skydda oss. Mig.
Men han behöver oss nu. Snälla.
Okej.
- Okej, okej. - Tack.
Vi ska ha en familjemiddag för att fira. Kom dit och lär känna honom.
Umgås lite med honom, så ska du få se att vi inte behöver oroa oss.
Jeremiahs återkomst är ingen olycklig gåva. Den är bara en gåva.
Vi borde glädjas åt den.
Sist jag såg er duka bordet hade vi tagit ifrån er mobilerna.
- Jag vet inte vad du pratar om. - Vi var små änglar.
- Jaså? - Jag minns en hel del muttrande.
- Tiderna har förändrats, pappa. - Ja, vi är hjälpsamma nu.
Både i stor och liten skala.
- Hej. - Har ni fest, eller?
Hej!
Pappa, det här är min flickvän Maggie.
Saker har visst förändrats.
Ingen man på jorden är god nog åt Alex Danvers-
-så det måste nog bli nån som du.
Smicker. Du har rätt. Alex förtjänar bara det bästa.
Och du har med dig... tequila. Okej, hon är en i familjen.
Visar du dem hur man gör margaritas?
- Absolut. - Fint.
- Hur galet glad är du på en skala? - Jag kan inte ens fatta det. Du?
Ibland kan jag det, men just nu kan jag verkligen inte det.
- Hej. Skulle jag ha slips på mig? - Nej.
- Dr Danvers. - Och dr Danvers.
En kniv. Jag ska inte ta din kniv.
Hoppsan.
- Det är svårare med en hand. - Jag gör det.
Under alla 14 år hos Cadmus tänkte jag bara på just det här.
Titta på våra tjejer.
Tack, Lizzy.
Förlåt att jag inte var här.
Det förändras nu.
Vi kan ta igen all förlorad tid.
- Det går inte. Den tiden är borta. - Vad menar du?
Jag älskar dig och har saknat dig varenda dag.
Men jag känner dig inte längre. Du känner inte mig.
Jag är här. Jag ska ingenstans.
Men det här måste bli nåt nytt.
Vi måste lära känna varandra på nytt.
Tror du att vi kan det?
Vi kan väl börja med en middag?
Ungar! Drinkarna är klara.
- Jag hjälper dig. - Tack.
- Förlåt att jag är sen. - Fåna dig inte, J'onn.
Just det. Jag glömde göra en sak förut.
Tack. Tack för att du räddade mitt liv igen.
Tack för att du tog hand om mina döttrar.
- Det var en ära. - Skål... för att komma hem.
Skål för att komma hem.
Det kommer så klart att ta lite tid för mig att anpassa mig.
Jag hoppas att ni kan ha lite tålamod.
Jag har sett och gjort saker som jag gärna vill ha ogjorda.
Om jag ska kunna gå vidare kan jag inte strunta i det förflutna.
Cadmus förändrade mig. De försökte bryta ner mig.
Men samtidigt gjorde de mig farlig.
Jag känner till deras svagheter.
Jag vill samarbeta med er för att göra vår planet säkrare.
Om jag får, direktören, så vill jag gärna komma tillbaka till DEO.
- Formellt sett. - Får han det?
Efter en psykologisk utvärdering och ett fältberedskapsprov.
- Men du kan börja i morgon. - Tack, min vän.
Härligt.
Det tog två månader innan jag fick kissa i fred, men han valsar bara in?
Säg nåt snällt till honom. Nu.
Jag önskar att ni hade fått komma tillbaka i en fredlig tid, sir.
Men vilken tur att ni kom tillbaka när ni gjorde det.
Du menar väl "när han blev räddad", Mon-El?
Det är tursamt att dr Danvers kommer just när vi hotas av en vätebomb.
En bomb som bara han har nämnt och ingen annan sett.
- Vilken fantastisk gåva. - Vad sa du till honom?
Och nu ska han komma tillbaka till DEO-
- och få full tillgång till allt, eller hur J'onn?
Inga bakgrundskontroller för dina gamla kompisar, va?
Varför knuffar du mig? Ska vi bara ge honom fria tyglar?
Varför ifrågasätter ingen det här? Är inte det galet?
Om din pappa kom tillbaka efter så här många år, vad skulle du göra då?
Jag skulle fly. För han var ingen god människa.
Det var tråkigt att höra, men det här handlar inte om dig.
Du är otroligt respektlös. Jag vill att du går härifrån.
- Kara... - Nej. Du struntar fullständigt i mig.
Jag bad dig att hålla tyst om oss. Det struntade du i.
Jag bad dig att ge Jeremiah en chans och det struntade du också i.
Okej, okej. Förlåt.
Det är två missar för mig. Kan vi inte släppa det nu?
Jämför mig inte med baseboll.
Innan du förstår att min åsikt räknas kommer det här inte att funka.
- Jag visar dig ut. - Det låter som en utmärkt idé.
Okej, jag tänkte ändå gå.
Som forskare måste ni ändå tro på att ifrågasätta saker.
- Det var bara det jag försökte göra. - Jag vet vem du är.
- Och? - Inget mer.
Jag vet vem du är. Och jag tvivlar på att Kara skulle tycka om sanningen.
- Hej. - Varsågod. Tack för att du kom.
Jag tar gärna en öl, men du vet väl att vi har rätt fullt upp just nu?
- Vi letar efter en väte-b-o-m-b. - Väldigt diskret.
Vad är det som är så hemligt att vi inte kan prata på DEO?
Det handlar om Jeremiah.
Tänk om Cadmus lät oss rädda honom så att han skulle kunna infiltrera oss?
Precis när den här domedagsbomben är på väg att sprängas. Tänk på det.
Jag borde inte ha gett dig mitt Netflix-lösenord.
Att titta på för mycket "24" på en gång är inte bra.
Jag är inte paranoid, Winn.
När hade vi sån här tur senast?
Sån tur att Cadmus råkade flytta sin mest värdefulla fånge?
En man som DEO inte har lyckats hitta på över 15 år.
Skulle han landa rakt i knät på oss?
Du tror alltså att Jeremiah är...?
Nån vi borde vara vaksamma mot.
I alla fall tills vi vet exakt vad han har gjort de senaste 15 åren.
Okej. Jag hjälper dig.
- Menar du det? Tack ska du ha. - Ja, ja.
- Du är en bra vän. - Jag vet.
Nu förstår du väl att du... är skyldig mig en tjänst?
- Vad som helst. - Behandla henne schyst.
Det ska jag.
Hej!
- Vi skulle väl träffas först senare? - Ja, jag snackar bara med Mon-El här.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
- Vi ses i kväll. - Okej.
Och du får behandla henne schyst.
- Det här stället har förändrats. - Jag kan inte ta åt mig äran.
Jag var länge rädd för förändring och för att visa min riktiga identitet.
Dina döttrar har hjälpt mig med det.
De krävde en förbättring. Jag har mycket att tacka dem för.
Var inte så blygsam, J'onn.
Det är lätt för de unga att kräva förändring. Du var öppen för det.
Du gjorde din del. Många liv kommer att förbättras tack vare dig.
Vad är det?
Du var den första människan som behandlade mig som en jämlike.
Jag trodde inte att vi skulle ses igen.
Säg inget till tjejerna, men jag är glad att se dig också.
- Och jag är här. Sätt mig i arbete. - Gärna det.
Agent Danvers, gå till läkarsalen och bekanta er med utrustningen.
Jag ska se hur det går med bombjakten. Vi ses där lite senare.
Ville du träffa mig, Winn?
- Om det här är vad jag tror... - Nej. Vänd dig om. Gå tillbaka.
Winn har hittat nåt som vi tycker att du borde känna till.
Tidigare i dag visade J'onn runt Jeremiah här på DEO.
När J'onn gick därifrån-
- såg jag Jeremiah försöka bryta sig in i DEO:s stordator...
Vänta lite. Spionerade du på Jeremiah?
Var det din idé?
- Du lyssnar inte. Winn hittade nåt. - Nåt stort.
Vadå?
Han lyckades ta sig in i systemet.
Jag är ledsen, men det verkar som om Jeremiah spionerar på oss.
- Inget nytt om vätebomben? - Nej. Intenting.
Kan de ha utvecklat nåt sorts skyddshölje?
Nej, inte utan min hjälp.
Fortsätt leta. Den aktiveras förr eller senare.
Jeremiah. Kan vi prata lite?
- Vad är det? - Är allt som det ska?
Tidigare i dag öppnade du hemliga filer på DEO:s stordator.
- Varför? - Jag försökte komma åt gamla fall.
Men lösenorden hade ändrats, så jag fick ta mig runt dem.
- Vad tittade du på? - Fall från de senaste 24 månaderna.
Jag ville se vad mina döttrar har haft för sig.
Vilka problem ni har ställts inför. Vilka ni har räddat.
Vilka äventyr ni har varit med om. Jag har varit borta så länge.
Att läsa om gamla fall får mig att känna mig närvarande.
Lite grann. Förlåt.
- Winn? - Ja... Ja.
Han talar sanning. Det verkar bara vara en massa gamla fall.
Pappa.
Ni är helt otroliga.
Och du är ännu värre.
- Kan vi prata? - Jag har inget att säga dig.
Alex.
Alex. Jag är precis lika sårad och rädd som du är.
Jag delar dina känslor, men jag har också kommit till insikt.
Jeremiah var hos Cadmus väldigt länge.
Vi har aldrig mött en farligare fiende, så det är vår skyldighet-
- att utreda alla möjligheter, även om det är jobbigt.
Du låter precis som han. Mon-El.
Jag vet att ni är nykära, men snälla Kara...
Du behöver inte hålla med honom om precis allt.
Det här handlar inte om Mon-El. Det handlar om sanningen.
Sanningen är att Jeremiah bröt sig in i vårt datasystem, och det är skumt!
Han har missat över ett årtionde av våra liv.
Jag förstår att han vill ta igen det på alla sätt han kan.
Varför inte bara fråga oss? Vi är ju här.
Han var med J'onn i en timme. Varför väntade han tills han var ensam?
- Du litar verkligen inte på honom. - Jag litar inte på Cadmus.
Jag gör det jag måste för att skydda oss.
Då har du valt sida.
- Det här handlar inte om sidor. - Jo, det gör det.
Antingen är du en del av familjen eller inte.
Det där menar du inte. Han är min pappa också.
Visa det, då!
Så där, ja. Andas.
Det sitter i handleden.
Den där sitter i tavlan! En klockren träff på tavlan!
Små steg, snygging.
Vill du testa igen, eller ska vi gå vidare?
Hej, Winns kompis.
- Imponerande. - Tack!
Sist jag försökte kasta pil träffade jag fiskhuvudskillen.
- Han var snäll och så, men... - Ja, Kevin är grym.
Nej, jag pratade faktiskt om er lilla kärleksuppvisning där.
- Ja, du är usel på kärlek. - Usel.
Men jag vill gärna bli mindre usel.
Du anstränger dig för mycket. Kara är jättetuff.
Hon behöver ingen beskyddare. Det fixar hon själv.
Vad finns det då kvar för mig att göra?
Du kanske ska fråga henne. Lyssna på henne. Det är henne du är ihop med.
Ursäkta. Okej!
Minns du den där gången när jag var bra på allt?
- Nej. - Det har lönat sig.
Vi har spårat Karas strålning. Cadmus flyttar på vätebomben.
- Jag är på plats. Är du där, pappa? - Jag är här, Alex.
- Vi väntar på dina instruktioner. - Var försiktiga.
Om nåt händer med bomben innan den desarmeras kan hela stan sprängas.
Inget kommer att hända.
Nu stoppar vi dem en gång för alla, tjejer.
- Vi väntar på dig, J'onn. - På min signal.
Tre, två, ett, börja.
Grönt!
- Vad tusan? - Det är nåt som inte stämmer.
Hjälp, J'onn. Det finns inget mål i sikte.
- Det finns inget här. - Vad är det som händer?
Varför kan jag inte läsa dina tankar?
J'onn? Pappa?
- Vad är du? - Jag är ledsen. Jag har förändrats.
J'onn!
Släpp honom!
Släpp vapnet.
- Vi måste tillbaka. Nu. - Vi sticker!
Vad har du gjort?
Snälla, rör dig inte. Jag vill inte skada dig ännu mer.
- Jag frågade: "Vad har du gjort?" - Det jag var tvungen att göra.
Mon-El hade rätt. Du har gått över till Cadmus!
Det är inte hela sanningen, J'onn.
- Jag låter dig inte komma undan. - Du har inget val.
- Hur mår han? - Han kommer att klara sig.
- Jeremiah övermannade honom. - Det är omöjligt.
Även om pappa försökte skulle han aldrig kunna övermanna J'onn.
- Det trodde inte jag heller. - Gud, vilken tur att du mår bra.
Jeremiahs arm som vi trodde var nervskadad...
...har förstärkts. Cybernetiskt.
- Som Hank Henshaw? - Jeremiah är inte den han var.
- Jag är ledsen. - Inte lika ledsen som Cadmus ska bli.
- Vi hittar honom. - Hur då?
Okej. Bli inte arga.
Jag kan ha planterat en spårare på Jeremiah.
Du är sen, Danvers.
Jeremiah. Det var alltför längesen.
Jag stötte på mer motstånd på DEO än jag trodde. Men det var ingen match.
Fick du tag i filerna?
- Nu är det slut. - Inte än. Men snart.
- Du följer med oss, pappa. - Det är inte så troligt, vännen.
Pang, pang.
Nej!
- Ett tåg. - Skynda dig.
- Alex! - Pappa?
Stopp! Titta på mig. Titta på mig!
Hur kunde du? Hur kunde du?
Jag gjorde det för din skull.
Du har förrått alla på DEO.
Dina vänner, vår familj...
...alla jag älskar.
Gjorde du det för min skull?
Familj är komplicerat, gumman.
- Jag måste gripa dig. - Inte levande.
Om du vill ha mig måste du skjuta mig.
Om du gör det, så förstår jag dig.
Du har alltid varit den bästa delen av mig.
Nej. Du ska koppla den gröna kabeln till den andra gröna kabeln. Nej...
Jag kommer dit. Okej.
- Hallå! Hur gick det? - De kom undan.
- Jag är ledsen, hör ni. - Ja.
- Är du redan på benen? - Vi har ingen tid att förlora.
Har du nån aning om vad han stal från oss?
Jag måste få igång systemet och köra en diagnostisering.
Gör det så fort du kan. Jag vill veta vad vi har att göra med.
- Hur mår ni? - Det är jobbigt.
- Alex? - Ursäkta mig.
- Jag hörde om pappa. - Vad tänker du?
Jag är orolig. Orolig för vad det här betyder för Alex och mig-
- för Jeremiah och Eliza och vår kamp mot Cadmus.
Jag är orolig för att allt kommer att förändras nu.
Ja. Vi kommer att bli starkare.
- Ja? - Hej.
Vad är det som har hänt?
Hur gick din pappas första dag?
Så bra?
Okej, stopp ett tag. Hör du.
Jag är här. Du kan berätta vad som helst för mig.
Titta på mig. Vad hände med din pappa?
Okej.
Det är olåst.
Hej. Mår du bra?
- Nej. - Inte?
Ja, den här dagen var...
Jag vill bara...
Jag ska inte prata.
Berätta vad du behöver. Jag lyssnar.
Var bara här hos mig.
Okej. Kom hit.
Kom hit.
- Ska jag bara sitta här? - Ja. Precis så här.
Behöver du nåt annat, eller...?
Att du ska vakna med mig.
Du... Det gör jag gärna.
Du behöver inte...
Winn. Har du tagit reda på vad Jeremiah stal från DEO?
Det är inte bra, Kara. Han tog det nationella utomjordingsregistret.
- Okej, jag kommer dit. - Vad händer?
Cadmus har listan på alla utomjordingar i landet.
- Vad ska vi göra? - Vi tar oss upp.
Ja, det gör vi.
Mycket bra jobbat, Jeremiah. Jag vet att det inte var lätt.
- Vi har väl en överenskommelse? - Ja, det har vi.
Och vårt arbete är snart slutfört.
Snart kommer jorden att vara fri. För alltid.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com