När jag var barn, var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Min rymdkapsel slogs ur kurs
och när jag kom hit,
hade min kusin växt upp och blivit Superman.
Jag dolde mina krafter,
tills nyligen när en olycka tvingade mig att avslöja mig.
För de flesta är jag assistent på Catco Worldwide Media.
Men i hemlighet arbetar jag med min syster för DEO.
Vi skyddar staden mot utomjordingar
och alla andra som vill skada den.
Jag är Supergirl.
Detta har hänt...
Ända sen jag blev adopterad,
har jag velat hjälpa människor
och ikväll fick jag chansen.
Jag vet att jag inte är din mamma, raring, men du är trygg här.
När ni bad mig arbeta för DEO, tvekade jag inte.
Eftersom ni sa att vi tillsammans skulle rädda världen.
Men att rädda världen betyder alla.
Rör på er.
Var är du?
Upptagen.
Du lovade att du skulle vara här.
Jag kommer.
Ska bara ta om en utomjording som rymt.
Han var tuff.
Hon.
Jaha.
Respekt.
Kan jag få ledigt resten av dagen?
- Hej! - Äntligen!
Kul att se dig också.
En stor ödeläggande kvinnobest bröt sig fri.
Det kan hända den bästa.
Förlåt. Jag håller bara på att bryta ihop.
Alex, jag har sett dig bekämpa människostora kryp utan vapen.
Det kommer att gå bra.
Förra året var hon arg på mig för att du inte dejtade tillräckligt.
Jag kan inte ens föreställa mig vad hon kommer göra
nu när du har kommit ut som Supergirl.
Hon lät okej på telefon.
- Hon gör åtminstone paj. - Ja.
Säkert din favorit.
Chokladpekanpaj är galaxens godaste efterrätt.
Och jag har varit på 12 planeter så jag menar det bokstavligt.
Jösses.
- Nej, du måste byta om... - Det är lugnt.
- Eliza! - Mina tjejer!
Mina bästa, underbara favorittjejer!
Åh...
Alex, kom hit.
Det är så härligt att vara här.
Ni båda ser så bra ut.
Du har alltid passat i blått.
Och du ser lite trött ut, raring.
- Håller labbet dig upptagen? - Ja.
- Hur var flygresan? - Den var bra.
Den var lite skakig.
Jag hatar när det händer.
Jag flög igenom galna luftgropar på vägen tillbaka från...
Platsen jag var på.
Du är jätteduktig, Kara.
Tycker... Tycker du verkligen det, mamma?
Självklart.
Det här är Leslie Willis live
från Catco Plaza.
Thanksgivingveckan, vilket betyder...
Det är dags för min årliga lista över saker som jag inte är tacksam för,
och årets lista har bara en punkt,
Supergirl.
Den blåröda, inflammerade tanden
i National Citys annars bländande leende!
Hur mycket föraktar jag, jag menar avskyr
hela hennes: "Se på mig, jag är dumsöt"-grej.
Och den där gräsliga, typ,
ratad-från-OS-konståkningsdräkten hon har på sig?
Jag menar, kjol och tights? Snälla nån.
Känns lite överdrivet, särskilt eftersom ingen försöker komma till.
Och vem skulle det vara?
Vem är man nog att bryta sig igenom kyskhetsbältet av stål?
Eller krävs det en mjukare touch?
Hon har faktiskt en sorts lesbisk utstrålning,
med det där stora, stöddiga "S":et på bröstet.
Hur går det ens till med en utomjording?
Ser det likadant ut där nere,
eller pratar vi tentakler?
Det kanske är dags för en paus.
Eller en makeover.
Hur var frukosten med din mamma?
Fostermamma. Och bra. Hon är fantastisk.
Men Alex väntar på att en bomb ska brisera.
Och jag kanske är omedveten, men...
Vad?
Det är trevligt att prata om en metaforisk bomb som omväxling.
Har du kommit fram till vad du ska göra på Thanksgiving?
Ja, föräldralös Thanksgiving.
Bokstavligt talat, thaimat och Orphan Black-maraton.
Ensam?
Din familj då?
Känsligt ämne, Kara.
Vänner?
- Winn! - Vad?
- Nej! - Jo!
- Nej. Du kommer till oss. - Det är lugnt, nej.
Vi ska ha Kompisgiving.
Nej, det behövs inte.
Men jag vill. Allvarligt.
Du kan vara en buffert mellan Alex och Eliza.
Och vi kan titta på Orphan Black efteråt.
Vad gör Leslie Willis på Cats kontor?
Du har superhörsel.
Jag hörde din sändning igår,
jag varnade dig för att ge dig på Supergirl.
Du varnar mig alltid för nåt. Det är vår dynamik.
Du säger att jag går över en gräns.
En vecka senare är det en ny gräns.
Jag upptäckte dig i den där skokartongslika radiostationen.
Jag lärde upp dig efter bästa förmåga.
Och jag är till största delen stolt.
Men att ge dig på en ung tjej,
förolämpa hennes kropp,
hur hon klär sig, hennes sexualitet...
Brist på sexualitet.
Så länge jag levererar bra lyssnarsiffror
brukar du inte bry dig om vilka heliga kor jag ger mig på.
Varför är hon så annorlunda?
Jag namngav henne, Leslie.
Jag gör allt jag kan för att skapa en relation
mellan Supergirl och Catco.
Om jag kunde adoptera henne
skulle jag göra det.
Jag läste din artikel, Cat.
Du är lika hård mot henne som jag.
Supergirl är förbjuden mark.
Med omedelbar verkan.
Bestämmer du mitt innehåll nu?
Ja.
Supergirl förändrar tonen i National City.
Folk vill inte ha din negativitet längre, Leslie.
De vill ha optimism, hopp, positivitet.
Du är en hycklare, Cat.
Och du är slut, Leslie.
Jag har två år kvar på mitt kontrakt.
Du är för stolt och snål för att köpa ut mig.
Det är sant.
Men jag avskedar dig inte,
jag förflyttar dig till trafikhelikoptern.
Du kommer att bli National Citys bäst betalda trafikreporter.
Du kommer att ångra dig om du gör det.
Rusningstrafiken börjar kl. 16.30.
Är du inte i CatCoptern när den lyfter
får du höra från min advokat.
Det är nog bäst att du tar åksjuketabletter.
Det ser ut att bli en skakig färd.
Hej. Hämtmat för Danvers.
Om vädret gör dig låg, ska du inte oroa dig, det går alltid över.
Hej. Nej. Jag saknar det faktiskt.
Det påminner mig om vädret i Metropolis.
Om du inte ska hem över ledigheten,
vad sägs om Kompisgiving hos mig?
Vad snällt. Tack...
Men Lucy och jag ska åka till Ojai.
Bara ni två?
Så romantiskt.
Ja.
Vi tänkte strunta i familjerna i år.
Men Ojai ligger bara ett par timmar bort,
så om Supergirl behöver nåt, är det bara att ringa.
Jag är ärligt talat mer orolig för min familj den här helgen.
Vad menar du?
Alex är orolig för att min fostermamma ska skälla ut henne
för att jag kom ut som Supergirl.
- Det låter inte klokt. - Eller hur?
Det är trots allt en helg för nära och kära.
Här är din kärlek.
- Ha så trevligt. - Tack, Kara.
- Hej, Kara. - Hej.
Hej, älskling.
- Mår du bra? - Ja.
Det är bara vädret antar jag.
Då tar vi och lämnar stan.
- Okej. - Kom.
Hej.
Okej. Jag har kommit på det.
Mamma är arg för att du har kommit ut,
hon låtsas bara inte om det.
Tack.
Har du tänkt på att Eliza kanske inte är arg?
Vi är inte barn längre som hon måste oroa sig för.
Hon har alltid varit hård för att jag inte har skyddat dig.
Då kanske det är dags för dig att komma ut.
Berätta vem du egentligen är.
Vad du verkligen gör.
Okej, vänta.
Ska jag tala om att jag är DEO-agent?
Aldrig. Det kan jag inte.
Officiellt så existerar vi inte.
Om hon är arg på dig
för att hon tror att du inte ser efter mig,
så berätta sanningen.
Att hela din karriär, allt du nånsin har gjort i livet
har gått ut på att skydda mig.
Du måste ge henne en chans.
Att skydda dig är inte mitt riktiga jobb.
Fast du har roligare när det är det.
Det är för farligt. Jag flyger tillbaka henne.
Aldrig i livet.
Om Cat vill att jag rapporterar om trafiken, så ska vi göra det.
Kara.
Rensa trottoaren.
Bort från gatan, allihop!
Lämna trottoaren. Gå in.
Nej. Kom igen!
Vad fan?
Du!
Ta min hand.
Jag hatar sjukhus.
Hur länge måste vi stanna innan det är okej att gå?
- Det menar du inte. - Jo.
Jag har kraftig bacillskräck.
Och jag gillar inte Leslies nya stil. Den är väldigt Katy Perry.
Om du inte brydde dig om Leslie
hade du inte betalat för det här rummet.
Har hon nån familj?
Inte som hon har nämnt.
- Vilka kommer de ifrån då? - Hennes fans.
Det är tydligen ett helt hav utanför Catco.
Jag kommer säkert att trampa på dem när jag går in.
Supergirl måste må jättedåligt.
Varför?
Hon räddade piloten,
förhindrade att CatCoptern kraschade
och Leslie lever fortfarande.
Jag satte henne i den helikoptern.
Om nån ska känna sig skyldig är det jag.
Inte för att jag gör det.
Okej, det är tillräckligt länge.
Vi har visat sympati, jag har ett företag att driva.
Efter dig.
Lyft på häcken, Willis.
Både du och jag vet att du är tuffare än blixten.
Kom igen.
Nu det senaste om Leslie Willis,
provokatören som vi älskar att hata.
Willis ligger i koma på National City General,
men hennes öde hade varit grymmare
om det inte var för Supergirls lägliga ankomst...
Stäng av.
- Jag tittar. - Stäng av.
Jag visste det.
Du är arg.
Säg det.
Jag fattar inte hur du kunde tillåta det.
Låta din syster ta på sig manteln.
Hon har gjort fantastiska saker.
Jag vet och jag är jättestolt över henne,
men hon har även försatt sig i fara.
Hon är vuxen.
Hon kommer att göra saker som du inte gillar.
Det är inte mitt fel.
Hon har varit här i 12 år och tror fortfarande innerst inne
att alla är lika goda som hon.
Du vet bättre. Du skulle ha stoppat henne. Jag...
Jag trodde att jag kunde lita på dig, att du ser efter henne.
Jag vet bättre om människor.
Jag önskar att det inte var så.
Du vet... Nej, jag...
Jag kom just på att jag har saker att göra på jobbet.
Tjejerna sover.
Åh.
Vem hade trott det?
Två tonårstjejer delar rum
och ingen har dött än.
Stjärnorna försvinner inte, dr Danvers.
Håll mig sällskap medan jag jobbar på min avhandling.
Gärna.
Dr Danvers.
Vänta. Kara.
Det är lugnt.
Jag tror inte att det är så smart.
Du får inte, Kara.
Kom igen, Alex.
Det blir kul.
Det är fantastiskt!
Ja, eller hur?
Vi ser hur nära vi kan komma.
Vad är det här?
Vad...
Det verkar vara min turkväll.
Halloween var förra månaden,
men med en sån kropp,
är allt jag kan säga: "Glad kalkondag till mig!"
Bort, din idiot.
Oj.
- Vi kan ha kul... - Håll dig undan!
Oj.
Vilken härlig känsla.
Kara, din ugn är inte den bästa.
Kan du ge den fem sekunder?
Hon är praktisk.
Första gången hon gjorde det var jag faktiskt lite orolig.
Tänk om vi äter radioaktiv kalkon?
Det är inte värre än mikron.
Vi överlever.
Du har visst väldigt trevligt, Alex.
Bäst att vi får i dig lite mat.
Ja. Allt ser jättegott ut.
Särskilt pajen.
Ja. Det är galaxens godaste paj.
Sägs det i alla fall.
Innan vi äter
tänkte jag att det kan vara trevligt
om vi delar vad vi är tacksamma för,
eller andra känslor som vi vill dela med familj och vänner,
så nu delar vi med oss.
Okej, jag börjar.
Jag är tacksam för alla här.
Min bästa vän i hela världen,
min syster som alltid stöttar mig,
och kvinnan som alltid har behandlat mig som en dotter.
Tack, raring.
Alex, vill du säga nåt nu?
Nej.
Winn, du kan väl säga nåt?
Ja. Det är lätt.
Förlåt, jag ska stänga av.
Det är James.
Förlåt. Jag skyndar mig.
Thanksgivingsamtal? Trevligt.
Det är verkligen omtänksamt.
James, hej. Är allt okej?
Jag tänkte fråga samma sak.
Supergirl hjälpte till att försätta Leslie Willis i koma,
men i övrigt är det ingen fara.
Jag ringde inte om Supergirl.
- Inte? - Nej.
Jag ringer min vän Kara.
Hon måste media mellan sin syster och fostermamma.
Jag tänkte att du kanske ville höra en vänlig röst.
Din? Alltid.
Hur är det med dig?
Du vet, bortskämd.
Mätt. Lite uttråkad.
Jag beklagar att det inte finns några skurkar i Ojai.
Ja.
Man kan ju hoppas, visst?
Om nån dyker upp i National City och du behöver mig,
så slå en signal.
Tack.
Ha det underbart med Lucy.
Glad Thanksgiving, Kara.
Eliza, är du forskare?
Så häftigt.
Forskare är en allmän term, raring.
Jag är biotekniker.
Alex jobbar inom samma bransch.
Att vara labbråtta går tydligen i släkten.
Jag har nåt att berätta.
Okej.
Är allt okej?
När jag gick på Stanford forskade jag inom genteknik.
Och mitt jobb och min koppling till Kara
fingranskades.
Och jag rekryterades av staten.
Jag är inte bara doktor.
Jag är agent för en organisation som heter DEO.
Vi övervakar utomjordiskt liv på jorden.
Jag jobbar tillsammans med Kara.
Det är mitt jobb, mamma, jag ser efter henne.
Jag skär gärna upp den här, Eliza.
Är du galen?
Okej, nu kommer det.
- Vem vill ha bönor? - Hur kunde du göra det, Alexandra?
Hon sa "Alexandra". Det här kan bli otrevligt.
Hur kunde jag göra vad?
Viga hela mitt liv åt att hålla koll på Kara?
Kanske för att det är det du har bett mig att göra
sen jag var 14 år.
Du har ljugit för mig i flera år.
Är det vad du hakar upp dig på
av allt det?
Kara riskerar livet för att skydda andra
och hon är en hjälte.
Jag gör samma sak, men jag ligger illa till?
Det... är perfekt.
Tror du att far skulle vara stolt över det?
Jag kommer aldrig att vinna över dig.
Jag ska nog gå-
Tack.
- Förlåt - Det är lugnt.
Jag förstår inte varför du reagerar så.
Nej, Kara, det gör du inte.
Hon sa att du blev arg på henne för mitt beslut att visa vem jag är.
Det är inte hennes fel
att jag bestämde mig för att bli Supergirl.
Det var mitt beslut.
Jag vet.
Du är alltid mycket hårdare mot henne än mot mig.
Varför?
Ms Grant har problem på kontoret.
Jag måste gå och lösa det.
Ni båda ligger jätte illa till.
Vet ni vilken tur ni har?
Nån kunde ha sett er.
Kara, reglerna gällande att använda dina krafter
är till för din egen säkerhet.
Jag är så besviken på dig, Alex.
Det var inte hennes idé. Jag fick henne att göra det.
Det handlar inte om det, Kara.
Du är ny på jorden, du lär dig fortfarande.
Men du är hennes storasyster nu.
Det är ditt jobb att se till att hon inte försätter sig i fara.
Förlåt, mamma.
Gå upp nu, tjejer.
Nu!
Kara, du skulle bara våga använda superhörseln.
- Alex! - Det gör hon inte, mamma.
Dr Danvers,
jag vill prata med dig och din man.
Vad är problemet?
Sista minuten-samtal till London och Beijing
Och ingenting fungerar.
Inte min dator, inte min telefon,
inte reservtelefonen.
Jag skickade sms:et till dig och sen, pang!
Allt bara dog.
Kanske ett tecken på att du inte ska jobba.
Jag jobbar alltid på Thanksgiving.
Det låter säkert sorgligt för dig,
men jag älskar det.
Carter är med sin pappa,
mamma äter inte fåglar som inte flyger,
och jag slits inte hit och dit
av anställda som behöver ständig tillsyn.
Jag tror att vi behöver Winns hjälp.
Vad är en "Winn"?
Han är... Han är IT-killen.
Sitter mittemot mig.
Vad är det här för inkompetens?
Kluck, kluck. Har du saknat mig?
Leslie?
Nej.
Leslie Willis är död.
D-Ö-D. Död.
Hon dog i din CatCopter.
Det här är Leslie 2.0.
Live wire.
Och du och jag...
Vi ska prata.
Herregud, Leslie.
Vi måste härifrån!
Hon låg i koma.
Ja. Hon har tydligen tillfrisknat.
Ms Grant, vi måste skaffa hjälp.
Ja. Ja. Vakterna.
Vakterna är 20 våningar ner.
Gå. Jag håller henne sysselsatt.
- Men... - Nej, 20 våningar ner.
Gå.
Komsi, komsi, kissen.
Vad hände med dig, Leslie?
Jag har förändrats.
Bryr du dig om hur eller varför?
Inte direkt.
Du måste inte göra detta.
Låt mig hjälpa dig.
Jag är nöjd som det är.
Du måste ut härifrån. Gå!
- Skit. - Tack.
Jag kände mig lite urladdad.
Gud.
Supergirl...
Cats aktie rasar.
Åh, Gud.
Du är säker nu, ms Grant.
Tack.
Många familjer i National City firar Thanksgiving
utan ström,
efter att en rad oförklarliga strömavbrott har lamslagit stan,
Vars invånare nu är rädda och saknar elektricitet.
Var det verkligen Leslie Willis?
Hon kallar sig Livewire nu.
Men hur kunde hon bli sån?
För att hon träffades av blixten?
Hon träffades inte av blixten.
Du gjorde det.
Du är Element X.
Elektrostatisk urladdning intensifierades när den passerade ditt Krypton-DNA,
och plockade upp okända förmågor.
Det skapade henne.
Så det är mitt fel att hon är sån?
Berätta om hennes krafter. Drivs hon av energi?
Hon sög upp min värmesyn.
Det är som om hon är energi.
Hon blir energi.
När hon inte är energi, har hon fysisk form då?
- Ja. - Då kan vi slåss mot henne.
- Hur? - Ursäkta?
Är det agent Mulder?
Munroe, ms Grant.
Dina agenter förstör byggnaden mer än Leslie gjorde.
Jag antar att FBI ersätter mig för all skada de orsakar?
Vi skulle inte orsaka skada om du lät oss flytta dig
till en säker plats.
Jag hade inte tagit mig ända hit genom att fly och gömma mig.
Imorgon är det Black Friday och Catco kommer att vara igång.
Vi går.
Jag visar dig ut.
Jag har nåt på DEO som kan hjälpa.
En av våra fångar är en Zarolatt.
Är det typ...
De där...
Zarolatt är en utomjordisk ras
som består av ren sinnesenergi.
Ja. Jag skulle säga det.
Fällan vi tog honom i kanske kan fånga Livewire.
Kan jag hjälpa till?
Kara.
Du verkar ha fullt upp här.
Behöver du nåt, ms Grant?
Ja.
Mitt liv tillbaka.
Kan du inte fixa det, behöver du inte vara här.
Båda behöver inte vara miserabla.
Det är ingen fara.
Det känns inte bra att lämna dig här ensam
när Livewire är lös.
Du?
Du är inte till nån nytta.
Och jag är säker på att du vill tillbaka till familjen.
Inte direkt.
Jag, min syster och min fostermamma hamnade i bråk förut.
Har du en fostermamma? Det var lite spännande.
Ja. Jo...
Mina föräldrar dog i en brand när jag var 13.
Oj...
Jag...
Jag beklagar.
Nej. Det är okej.
Jag menar, det är smärtsamt.
Men jag känner mig fortfarande nära dem.
Och min fostermamma, Eliza, hon är fantastisk. Det är bara hon och Alex...
Mammor och döttrar, det är...
Tufft.
Din måste vara så stolt över dig.
Om hon är det döljer hon det väl.
Enligt henne har jag aldrig levt upp till min potential.
Du är mediedrottning.
Ja.
En prestation som inte betyder nåt för henne.
Missuppfatta mig inte. Jag är tacksam.
Allt jag är, allt jag har
är tack vare hennes konstanta "pushande".
Hon var aldrig nöjd med mig,
så jag har aldrig varit nöjd med mig själv.
Och det är därför jag fortsätter att pusha.
Mig själv och alla jag bryr mig om.
Pusha Supergirl.
Jag skulle ha pushat Leslie.
Haft högre krav på henne.
Ju hemskare hon var, desto mer belönade jag henne.
Leslies förvandling till Livewire började för längesen.
Det är mitt fel.
Jag förvandlade henne till ett monster.
Jag måste fixa detta och prata med Supergirl.
FBI har säkert en direktlinje till henne.
Jag kan fråga honom.
Och dessutom...
Jag ska nog gå hem i alla fall.
Det är strömavbrott i hela stan,
så jag ville bara kolla att du är okej.
Ett strömavbrott kan jag hantera.
- Du, däremot... - Mamma.
Snälla.
Jag vill inte bråka mer ikväll.
Snälla, kom... Kom hit.
Sätt dig en stund.
Förlåt för det jag sa om din pappa.
Det är inte rättvist.
Du fattar alltid de tuffa besluten.
Du hjälper andra före dig själv.
Det är det du har lärt mig att göra.
Varför har det aldrig räckt?
Om du...
Om du undrar varför jag har varit hård mot dig...
Kara var en liten flicka från en annan planet.
Hon förlorade allt.
Jag visste inte vad jag skulle göra mer än att acceptera henne.
Du, du är min dotter, Alex.
Jag ville att du skulle vara bättre än jag.
Men det innebar aldrig att jag inte älskade dig.
Du har alltid varit min Supergirl.
Jag är också ledsen.
För att jag undanhöll saker för dig.
Jag har nåt jag måste berätta.
Jag måste berätta för er båda.
Danvers.
Tjugo minuter.
Jag måste åka in.
Gäller det Kara?
Jag kan inte prata om det.
- Förlåt - Ta hand om din syster.
Ta hand om dig själv.
Jag ska.
Hej, ms Grant.
Om du bara ger mig ditt nummer,
så behöver jag inte anstränga mig så.
Du vill fånga Livewire,
det vill jag med.
Jag kan locka fram henne, men sen måste vi jobba tillsammans.
Vad säger du?
Partner?
Blixten i en flaska.
Eller, tekniskt sett, i en bärbar, industriell kondensator.
Få den under henne, öppna den och stäng den.
Strömmen i henne kommer att sugas in.
Hon blir tillfälligt nedbruten på atomnivå
åtminstone tills hon kan låsas in permanent.
Tufft, det är som Ghostbusters.
Låter som en plan.
Tänker du säga vart ni ska?
Det är mellan mig, ms Grant och Livewire.
Baserat på mängden ström hon har fått i sig,
finns det en risk att hon är stark nog...
- Hon kan skada mig. Jag vet. - Kara.
Hon kan döda dig.
Vi ses snart.
National Citys invånare, det här är Cat Grant,
som sänder live från Catco Plaza,
som trots en illvillig attack igår,
fortfarande håller igång.
Det här meddelandet är riktat till personen bakom attacken.
Leslie, om du hör det här,
ditt missnöje är riktat mot mig, inte National City,
så låt oss se om vi kan komma överens.
Vi möts...
Där allt började, som man säger.
Jag brukar inte blicka bakåt, men det känns rätt den här gången.
Kom igen, Leslie.
Var är din livvakt?
Jag trodde inte att hon behövdes.
Synd.
Jag ville att en av er skulle få se den andra dö.
Vi tog oss igenom att du inte stöttade Hillary 2008,
vi kan ta oss igenom det här med.
Ge mig bara dina villkor.
Det enda du har som jag vill ha är ditt skinn.
Och det finns så många sätt att flå en...
En katt, ja.
Grattis, du är lika fyndig som en YouTube-kommentar.
Ska vi prata eller inte?
Inte.
Leslie!
Dina 15 minuter har passerat,
du tråkiga, svaga...
Håll tyst, elaka människa.
Bra försök.
Undrar om jag har tillräckligt med ström för att stoppa ditt hjärta.
Leslie!
Leslie, gör det inte!
Du är bättre än så.
Du är Leslie Willis.
Om det får dig att må bättre, ska jag ge dig äran för min start.
Och för att hon stoppade dig.
Vatten och elektricitet, aldrig nån bra kombination.
Tack för hjälpen.
Ingen orsak, Supergirl.
Okej. Kalkon, fyllning, tranbärssås,
sötpotatis och tre bitar paj.
Betalning för att du stod ut med min galna familj.
Tack.
Ja.
Du...
Jag fick aldrig säga vad jag är tacksam för.
Du var mitt i en krigszon.
Min pappa sitter i fängelse.
- Winn, jag är ledsen. - Var inte det.
Han är en hemsk person och han förtjänar att sitta där.
Hur som helst, min familj firar inte helgdagar.
Så trots galenskaperna i din familj,
är jag tacksam att jag fick vara med.
Det jag är tacksam för är dig.
Detsamma.
Hej!
Hur var vinlandet?
Det var jättebra.
Fyra dagar med James helt för mig själv.
Allt en tjej kan önska.
Tillbaka till jobb och slit.
- Hejdå, älskling. Vi ses. - Hej då.
- Hejdå, Kara. - Hej då.
Är du okej?
- Jag såg att Livewire... - Ja.
Supergirl tog hand om det.
Så klart.
Men hur är det med Kara?
Hur mår hon?
Glad att du är tillbaka.
Fotoavdelningen har ringt.
Om paparazzibilderna från helgen
På de unga stjärnorna
komprometterade på olika förnedrande sätt.
Måndagstraditionen.
Vilken skulle du välja?
20-åriga artisten som ramlar med ansiktet före utanför Club Apocalypse
för att hon har druckit för mycket?
Eller tonårsidolen
som sågs smyga ut från National Citys kåtaste gaybar?
- Vänta, vem... - Vi tar...
Ingen av dem.
Världen är full av nedsättande skit,
mycket av det genererar vi.
Idag tycker jag att vi upphöjer stadens samtalsnivå
med ett fotoreportage med alla de som tillbringade helgen
med att ställa upp i soppkök och på härbärgen.
Låt oss se om vi kan uppmärksamma de organisationerna.
Det tycker jag låter som en bra idé.
Så klart, det var jag som föreslog det.
Thanksgiving säljer.
Liberaler älskar att känna sig skyldiga,
så nu pressar vi ur så mycket saft som vi kan från kalkonerna.
Och Kara...
Det du sa om att dina föräldrar dog...
Det är mycket jag inte vet om dig.
Och det borde vi nog ändra på.
Det är okej, ms Grant.
Du vet nog om mig för att veta att jag behöver mina tre favoriter,
min varma latte, min krispiga salladsrulle och min lexapro, på direkten.
Och inte nödvändigtvis i den ordningen. Sätt fart.
Till och med jag tycker att greppet är imponerande.
Jag är så stolt över dig.
Tack.
Det här är så fint.
Jag är stolt över dig med, Supergirl,
men från vad jag har sett på nyheterna kan du bli bättre.
Oj;
Det var inte en odelad komplimang, vilket...
Är ett framsteg för oss, men inte kul för mig.
Det här är den bästa dagen i mitt liv.
Jag har inte varit rättvis.
Jag har haft stora krav på er.
Men det är nåt jag måste berätta.
Nåt jag lovade er pappa att jag inte skulle säga,
men om ni ska jobba för DEO måste ni få veta.
Din pappa var inte heller bara doktor
och han dog inte i en flygkrasch.
Det är vad de säger, men jag litar inte på dem.
Mamma, vad pratar du om?
Jag har känt till DEO länge.
Jag vet vad de gör.
Nej, nej, du får inte ta henne.
Med all respekt, dr Danvers, men du har inte rätt att förhandla.
Hon är ingen tillgång. Hon är en 13-årig flicka.
- Hon behöver en familj. Hon behöver... - Vara säker.
Och även de omkring henne.
Superman vägrar att delta i vår forskning.
Kara skulle vara till stor hjälp.
Du får inte röra henne.
Du ska få nåt som du hellre vill ha.
Jaså? Vad är det?
Mig.
Jeremiah...
Jag jobbar för dig.
Jag vet allt som finns att veta om Superman.
Min forskning, mitt arbete, allt är ditt.
Men Kara stannar här.
Välkommen till DEO, dr Danvers.
Jeremiah dog i DEO:s tjänst.
När han tjänstgjorde under en man som heter Hank Henshaw.
Bra jobbat med Livewire, Supergirl.
DEO har sin första fånge som inte är en utomjording.
Nu är helgen slut och ditt roliga är över,
så du kanske kan återgå till ditt riktiga jobb.
Tillfångata utomjordingar.
Ja, sir.
Var det allt? Inget svar på tal.
Nej, sir, jag är redo att jobba.
Okej.
Vi måste ta reda på vad som hände med min pappa.
Absolut.
Subrip: TomTen
Översättning: Lisa Olsson, Deluxe
Swedish