När jag var barn, var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Min rymdkapsel slogs ur kurs
och när jag kom hit,
hade min kusin växt upp och blivit Superman.
Jag dolde mina krafter,
tills nyligen när en olycka tvingade mig att avslöja mig.
För de flesta är jag assistent på Catco Worldwide Media.
Men i hemlighet arbetar jag med min syster för DEO.
Vi skyddar staden mot utomjordingar
och alla andra som vill skada den.
Jag är Supergirl.
Detta har hänt...
Glöm Supergirls brist på erfarenhet,
National City behöver inte problemen.
- Vem bryr sig om honom? - Du.
Han är väl din hjälte?
Du litar inte på nån, va?
Du anar inte.
Och din mamma?
Hon lever ner till mina förväntningar, hon prioriterar sin karriär framför min.
- Du tycker om Jimmy Olsen. - Sluta.
Har du tid? Jag ville fråga...
- Jag visste inte... - Kara, det här är Lucy Lane.
Din far dog när han jobbade åt en man som heter Hank Henshaw.
Vi måste ta reda på vad som hände min far.
Absolut.
Kara?
Du syns på radarn.
Är allt väl?
Ja, jag ville bara rensa tankarna.
Det är fridfullt här uppe.
Avkopplande.
- Du trängde in framför mig! - Håll käften!
Det är inte sant!
Måste dra!
Vem har lärt dig att köra bil?
Dra åt helvete!
Är du tokig?
- Galning! - Bilen är nyss färdigbetald!
Du bröt min näsa!
Tänk på hur du kör nästa gång!
Du har sabbat min bil!
Du höll ju på att köra på alla dem!
Dra åt skogen!
Du gör mig illa!
Supergirl skrämmer barn vid en skola.
Aggressiv i trafiken...
Aggressiv i trafiken!
- Hur tänkte du? - De skulle ha kört över
ett helt fotbollslag.
Det är alltid män som kör som galningar.
Du får inte bete dig så.
Folk blev nästan dödade,
och du blir arg på mig?
Det är just vad jag inte blir.
Jag kan kontrollera min ilska.
Jag föreslår att du lär dig det.
Som jag sa förut,
är vissa rädda för din kusin.
Inte på grund av hans superkrafter.
Utan för vad som kan hända om han blir arg.
Ma'am?
Titta på det här.
Tack och lov är de bara på sjukhus,
inte på bårhuset.
Vi oroar oss för polisbrutalitet,
vi kanske borde placera en bodycam på Supergirl.
Kl. 09.30. Måste till jobbet.
Pappa är i stan, förresten.
I affärer.
Och så vill han äta middag med oss.
Du tror att han inte gillar dig,
men du har aldrig gett honom chansen.
Ska jag tacka ja?
Svar ja.
Tack, raring.
Hej. Ta med, tack.
Vi ses.
Hej, Kara!
Tack för inbjudan, förresten.
Jag ser fram emot det.
Det gör jag också!
Vi ses där. Hej då.
Är allt väl?
Ja.
Lucys pappa är här.
Han är i det militära som hon, men...
Han gillar inte mig.
Varför inte?
Samröre med utomjordingar.
Han ser Superman som ett hot mot nationens säkerhet.
Ja, det gör mig arg ibland.
Men han är ju Lucys pappa.
Apropå Lucy, hon sa att hon ser fram emot...
Jag tänkte nämna det. Nu när Lucy är här...
Jag bjöd henne till vår spelkväll om det är okej.
Självklart. Ja.
Ju fler, desto roligare.
Vem gillar inte att ha roligt?
Jag måste tillbaka, vi ses.
Okej.
Alla dessa tv-apparater.
Hur kan du få nåt gjort med så mycket visuellt brus omkring dig?
Det visuella bruset är mitt jobb, mamma.
Just det, vad är det du kallas?
"Proletariatprinsessan"?
"Mediedrottningen", mamma!
Nå, vad för dig till National City?
Boklansering.
Jag har redigerat Paget Willoughbys senaste roman.
Jaha, jaja.
Du kan lyssna på den när den kommer som ljudbok.
Carter vill säkert gärna träffa dig.
Jag hinner nog inte.
Fick han obligationen som jag skickade på hans födelsedag?
Ja, han blev jätteglad och visade den för alla.
"Supergirl"?
Borde hon inte kallas "Superwoman"?
Har du inte läst min artikel?
Jag fick inte tillfälle.
Men killen som satt bredvid mig på planet hade ett exemplar.
Han såg ut att läsa lite.
Visst är det intressant? En kvinnlig hjälte.
Jag känner mig ändå säkrare i Metropolis.
Kalla mig gammaldags men jag föredrar manliga läkare.
Alex, vad gör du här?
Jag måste prata om pappa.
Vi ska ta reda på vad som hänt honom.
Men som du ser...
Idag, just nu...
Det går bara inte.
Jag tänkte faktiskt prata med Winn.
Absolut inte! Är ni tokiga?
Winn, vi behöver hjälp.
Med att hacka er in i DEO:s datasystem?
Det är inte hjälp, det är förräderi.
- Winn... - Nej!
Definitivt nej. Inte ens för dig, Kara.
Som jag skulle göra vad som helst för...
Jag...
Nej! Jag gör det inte.
Det gäller hennes pappa.
Osjyst, Alex, du vet att jag veknar nu.
Han hette Jeremiah Danvers.
DEO fick information om Kara strax efter att hon landat.
De hotade med att ta henne om min far inte började arbeta för dem.
Så det gjorde han, ett år senare var han död.
Jag måste få veta vad som hände.
Om DEO vet, varför frågar du inte dem?
Om de velat tala om det,
hade de gjort det.
Snälla?
Du är den ende som kan hjälpa oss.
Okej! Jag ställer väl upp, då.
- Henshaw ringer... - Till mig också.
DEO:S BASLÄGER
Direktör Henshaw.
General Lane, vad kan jag göra för armén?
Ni måste godkänna en överföring.
Jag behöver en person från er grupp.
Jaså? Vem?
Damen i rött.
Formellt sett arbetar Supergirl inte för oss.
Fick jag bestämma, gjorde ingen det.
Mina specialstyrkor skulle kunna hantera era uppdrag effektivt
utan utomjordisk assistans.
Vad ska jag göra?
Vi har utvecklat nåt.
En uppfinning för att slå ner kravaller.
Kodnamn RT. Ni ska hjälpa mig att testa den.
Hon har inget val.
Vi har en order från högre ort.
Mitt juridiska sändebud och min dotter, major Lane.
Det har signerats av presidenten.
Ni kan ta upp det med henne om ni vill.
Om ni inte tror att det är för svårt.
Jag ställer upp.
Du måste inte.
Jag instämmer.
Vad ska jag göra?
Slåss mot min robot.
Det är ingen robot.
Det är en antropomorf pseudoenhet med stridsförmåga.
Då tog jag miste.
Jag kallar den Röda tornadon.
Imorgon ska jag slåss mot en robot.
Robot? Vad då för robot? En C3PO?
Terminator? Roomba?
Testar DEO en ny leksak?
Militären.
General Lane har bett mig hjälpa till.
Lucy var där.
Kände hon igen dig?
Nej.
Så det är därför hennes pappa är här.
Kara, du kan säga nej.
Jag måste visa henne...
Honom. Att jag är en lagspelare.
Att min kusin och jag är pålitliga.
Betyder det här att vår spelkväll är inställd?
Nej! Nej!
Spelkvällen är det enda som påminner om normalt liv
bland all brottsbekämpning och allt hackande som vi håller på med.
Spelkvällen överlever, det måste den.
Då ses vi, jag och Lucy kommer.
Har du bjudit in Lucy?
Han bad mig.
Det blir kul.
Nej.
Middag med din mor kl. 20.00.
Jag har bokat bord på stranden.
Bra, då kanske havsbruset överröstar henne.
Eller så drunknar hon. Eller jag.
- Kitty, älskling! - Mamma.
Vi behöver inte överdriva, vi har ju redan träffats idag.
Du är tidig, mamma. Middagen är först kl. 20.00.
Hör på, raring, planen har ändrats.
Toni Morrison är i stan!
- Kan du fatta? - Jag darrar.
Toni ska ha en improviserad liten middag
i huset som hon hyrt i Montecito. Bara några gamla vänner.
Det tar minst två timmar dit, då måste vi åka genast.
Raring.
Toni har tänkt sig en intim tillställning med bara nära vänner.
Jag avbokade andra saker för din skull.
Kitty, vad skulle du prata om
med två Nobelpristagare och Margaret Atwood?
Ha det så trevligt, mamma.
Ms Grant...
Var är korrekturet till modeuppslaget?
Här.
Tack.
Och nej!
Nej! Färgerna är fel! Modellen ser ut som en blöt råtta!
Ta det till bildredigeringen. Det måste retuscheras.
Stanna där tills det är klart.
Jag beklagar. Har du planerat nåt?
Vi är några som brukar träffas och spela spel.
Spela spel? Ker-rah, verkligen?
Har du inte krusat tillräckligt
för James Olsen, för idag?
Alla har märkt hur du svansar efter honom.
Försök vara mer professionell.
Jag går genast till redigeringen.
Okej. Nåt som jag avskyr konsistensen av.
- Aubergine! - Ja!
Plats vi alltid velat resa till?
- Machu Picchu! Ja! - Ja!
"Lämna pistolen. Ta cannolin."
- Gudfadern Ja! - Ja.
Vi hade fyra fantastiska timmar i...
Tiden är ute!
Elva.
Ni är ett jättebra lag.
Eftersom vi känner varann så bra.
- Winn, sätt igång! - Ja.
Okej, det här är...
Den här varelsen har...
Saker på armarna...
- Jag vet inte vad... - Pass.
Okej, vänta.
- Nej, ingen aning. - Fortsätt!
Pass.
Den här är lätt! Din kusin...
...Roger Sultan Fuss, gillar den här snubben jättemycket.
- Pass. - Tiden är ute!
Får jag se vad det var.
- Säg inte... - Superman?
Du borde bara ha sagt: "Jimmy Olsens kompis."
Jag träffade hans kusin idag. Supergirl.
- Gjorde du? - Ja.
Jag var inte så imponerad.
Som när man träffar en filmstjärna i verkligheten. "Är det allt?"
Jag antar att det är allt.
Förresten är hon inte din typ.
Jag är sugen på att slåss just nu.
Håll huvudet kallt, du fixar det.
Jag har 20 dollar på androiden.
40 på utomjordingen.
Om jag inte gillar vad jag ser, avbryter jag detta.
Det skulle jag förstå om ni hade rätt att bestämma över mig.
Dr Morrow, ni kan börja.
Tack, general.
MÅL: LÄS
Hon kanske inte tar detta på allvar.
MÅL: EJ UPPTÄCKT
Det är nåt systemfel.
Testet är över. Dra ut kontakten. Nu.
Supergirl, du vann.
Träd tillbaka, Supergirl! Det räcker!
- Är du skadad? - Nej.
Hon måste ha utlöst hans skyddsfunktion för nödsituationer.
Jag ser den inte.
Han är 100 % omöjlig att upptäcka i det här läget.
Det var ditt fel.
Ni bad mig att slåss mot den.
Din tanklöshet har släppt lös
en okontrollerbar dödsmaskin i National City.
En miljard dollar investerade. Elva års forskning.
Vad blir resultatet? En papperstyngd.
Den ska hittas och förstöras
innan den förvandlar National City till en krigszon.
Förstöras?
Absolut inte.
Det sista militären behöver är en massa sårade civila
på nyheterna.
Jag har investerat för mycket tid och arbete i...
I vad, Morrow?
Den Röda tornadon är en flopp.
Du också. Du är avskedad.
Ker-rah!
Ja, jag är här!
Äntligen!
Jag har skrikit på dig
i en och en halv minut.
Jag har hållit på att koka bort i 90 sekunder!
90 sekunder! Räknat efter min lön, är varje sekund
värd mer än din årslön.
En sekund av min tid är värd 90 gånger mer
än ditt patetiska...
Säg inte så! Snälla!
Jag arbetar så hårt för dig!
Jag frågar inte, jag klagar inte,
men du bara skäller och kritiserar mig.
Det är elakt! Varför är du så elak?
Herregud!
Förlåt!
Jag menade inte så.
Jag tappade kontrollen.
Vidarekoppla telefonerna.
Vi ger oss av.
Vart ska vi?
Sätt fart!
Trevligt att träffas.
Vad kan jag göra för FBI?
Hoppas att ingen tänker mörda mig.
Jag vet inte om nån försökte döda er förra gången.
Ni har pratat med Supergirl.
Stackare, jag tror att hon blandar ihop saker.
Jag är ingen skurk.
Bevisa det.
Underbar färg.
Får jag?
Brottkanterna är skarpa.
Som om materialet varit nerkylt till den absoluta nollpunkten.
Som om det utsatts för Supergirls frysande andedräkt.
Jag visste inte att Stålbruttan var avlönad av FBI.
Det är från en armé-android.
Den har blivit okontrollerbar.
Jag behöver hjälp att hitta den.
Och du tror att jag kan det?
Jag vet att du inte litar på regeringen längre.
Men det här är farligt.
Om du vill visa att du inte är nån skurk,
hjälp mig att hitta den.
Trevligt att träffa er igen, agent Danvers.
Men jag är upptagen-
- Whisky. Ren. - Samma här.
Jag tar bara en clubsoda.
"Lita aldrig på en man som inte dricker.
"Han är nog självgod,
"och tror att han alltid har rätt."
Ta det inte personligt.
Jag kom bara att tänka på min favoritförfattare.
- Aha, Jane Austen? - James Crumley.
Jag går till damrummet.
Lek snällt.
Jag blev förvånad över att du och Lucy är tillsammans igen.
Förvånad eller besviken?
General, jag vet varför ni är i National City.
Röda tornadon.
Min dotter skulle aldrig avslöja
militära hemligheter för en civil,
inte ens hennes pojkvän.
Alltså har du kontakt med Supergirl.
Först gillar du mig inte eftersom jag är vän med Superman.
Och nu för att jag känner Supergirl?
Det är inte därför jag är emot din relation med Lucy.
Vad är det då?
Du är inte god nog åt henne.
Ursäkta?
Jimmy, jag älskar min dotter.
Hon är min lilla flicka.
Som jag alltid ska beskydda.
Hon har en ljus framtid.
Jag vill inte se henne
gå miste om framgångarna
för att hon lagt ner en massa energi
på en uppiffad paparazzo.
Du omger dig med personer som du ser som speciella.
Men det gör inte dig speciell.
Det vet du.
- Är allt bra? - Vi beställer.
Så här är det.
Alla blir arga. Alla.
Det finns ingen medicin som raderar ut den känslan.
Det vet jag, för om det fanns såna piller
skulle jag käka dem som smågodis.
Ms Grant,
jag är hemskt ledsen!
- Förlåt så hemskt... - Du ber för mycket om ursäkt.
Ett annat problem, fast inte orelaterat.
Det här gäller jobbet.
Och vrede.
Vad du än gör,
får du inte bli arg på jobbet.
Särskilt inte som tjej.
Tack, jag har inte druckit upp min första.
Ville du ha en till?
När jag jobbade på Daily Planet,
kastade Perry White ut en stol genom fönstret,
när nån missat en deadline.
Och nej, han öppnade inte fönstret först.
Om jag hade slängt en stol, eller en servett för den delen,
hade det stått i alla tidningar.
Det hade varit yrkesmässigt självmord.
- Så vad gör man? - Man måste få utlopp.
Du får...
Börja boxas eller skrika åt hushållerskan.
Men det viktigaste, Ker-rah,
är att komma underfund med vad problemet är.
Jag är arg på mamma, och lät det gå ut över dig.
Du är arg på mig, men... Här kommer det viktiga.
Det handlade inte om mig.
Jo, faktiskt.
Nej.
Du var arg på grund av nåt annat.
Du måste hitta ilskan
bakom ilskan.
Du måste komma underfund med den verkliga orsaken.
Tack för middagen, pappa.
Det var ett nöje.
Lucy!
Jag beordrar dig att dra dig tillbaka omedelbart!
Du får inte skada dem!
Inget är brutet.
Hon hade tur.
Du räddade mitt liv. Tack.
- Ingen orsak. - Du lät den komma undan.
Jag trodde att du var på vår sida.
Jag försökte.
Den kämpade hårdare den här gången. Snabbare.
Som om den lärt sig ett och annat sen sist.
Som om den visste att du skulle välja att rädda dem.
Tornadon var bara en avledande manöver.
Han använde din mänsklighet mot dig.
Nu kan fler oskyldiga människor vara i fara.
Om nåt mer händer, kommer du och DEO
att hållas ansvariga.
Nu räcker det, general.
Mitt team har analyserat androidens hudmaterial.
Det är gjort av en biosyntetisk polymer med spår av bly.
För att stoppa röntgensyn?
Den ska inte slå ner revolter.
Den ska döda kryptonier.
Utomjordingar från Fort Rozz är inlåsta där nere.
Monster. Styggelser.
Vissa av dem har vingar.
Vissa har horn.
Andra spottar syra.
Vet du vad det är för skillnad på dem och henne?
Hon är blond.
Hon räddade dig och din dotter ikväll!
Du borde inte förakta henne, utan tacka henne.
Maxwell Lord ringde.
Han såg dig slåss mot Röda tornadon på nyheterna.
Han vill prata med mig.
Agent Danvers.
Så vacker ni är.
Vill ni ha hjälp? Jag vill veta vem jag jobbar med.
Varsågod.
Jag är bara nån som vill hjälpa till.
Det har vi gemensamt.
Du verkar bara hjälpa folk om det gynnar dig.
Jag har sett hur det går för de osjälviska.
- Dina föräldrar? - Det kostade dem deras liv.
Min far dog i tjänsten.
Jag vet inte varför jag sa det.
Jag beklagar.
Vad gjorde han?
Samma som jag.
Hur dog han?
Jag vet inte.
Jag försöker ta reda på det.
Androiden agerar inte ensam.
Vad då?
Armen du visade idag.
Den är vacker, men den är på ett rudimentärt sätt
en drönare.
Med ett avancerat GPS-system.
Vad säger du?
Du söker Frankensteins monster.
Den du borde leta efter är Frankenstein.
Morrow styr den.
- Tack. - Ingen orsak.
Alex.
Jag som trodde att Rocky var cool när han övade på döda kor.
Jag kan inte precis börja på kickboxning.
Jag har aldrig sett Clark
- behöva avreagera sig. - Han är ju man.
Tjejer lär sig att hålla inne med det.
Svarta man uppmanas inte precis att visa ilska offentligt.
Då har vi båda nytta av detta.
Okej.
Säg vad du är arg för, och gå lös med nävarna.
Okej.
Jag tål inte Lucys farsa.
Det gör inte jag heller.
Jag avskyr att han lägger sig i vårt förhållande.
Jag står inte i vägen för Lucy!
Jag tål inte Cats sätt mot mig.
Jag avskyr hans sätt att prata om din kusin.
Jag avskyr när mina känslor tar överhanden.
Jag avskyr att min syster inte vet vad som hände hennes far.
Jag avskyr att jag inte kan leva ett normalt liv!
Kara?
Herregud.
Cat hade rätt.
Det finns ilska bakom ilskan!
Finns det känslor som jag inte vet nåt om på Krypton?
Nej. jag trodde...
Att jag var arg för att jag såg dig...
Att se dig och Lucy får mig att tro
att jag aldrig kommer att få vad ni två har.
Nån som vet allt om mig.
Min perfekta partner på spelkvällen.
Du hittar nån.
När jag växte upp på jorden kände jag mig aldrig normal.
Jag trodde att om jag började använda mina krafter
skulle allt ordna sig.
Jag inser att fast jag är mig själv känner jag mig inte mer normal.
Det kommer jag aldrig att göra, för mitt normala liv
slutade när mina föräldrar satte mig på rymdskeppet.
Och det gör mig
så arg.
- Hej. - Jag har hittat nåt.
Möt mig på DEO.
Jag...
måste gå.
Tack vare Maxwell Lord,
vet vi att dr Morrow fortfarande styr Röda tornadon.
Det är därför general Lane är dess mål.
Morrow vill hämnas eftersom Lane la ner projektet.
Om vi gör oss av med dr Morrow, försvinner Röda tornadon.
Hur hittar vi Morrow, då?
Lockar till oss androiden.
Spårar signalen
som dr Morrow använder för att kontrollera den.
Kara, håll Röda tornadon i schack tills jag kan stänga av den.
Kan du hålla dig lugn?
Jag är inte rädd för min vrede längre.
Jag kan använda den.
Få den att arbeta för mig, inte mot mig.
General Lane.
Vi kan ha en lösning som kan rätta till er tabbe.
Om ni hjälper till.
Signalen är inne, jag har position på Morrow.
Hur kunde du projicera ett termiskt korrekt 3D-hologram av mig
över tio mil härifrån?
Teknik från kryptonierna som du är så rädd för.
Den har lagt märke till mig.
Den kommer inte att göra nåt.
En telepatisk signal kontrollerar hans cerebrala matris.
Om ni vill stoppa honom,
måste hjärnfunktionerna hos hans skapare upphöra.
Ni måste döda mig.
Du behöver inte kasta bort dit liv.
Röda tornadon är mitt liv.
Du klarade det.
Den fungerar fortfarande.
Agent Danvers.
Androiden får inga signaler längre.
Kara, den har blivit självständig.
Supergirl, allt väl?
Jag är här.
Jag är oskadd.
Det är över.
Taxin väntar, Lucy.
Vårt plan till Metropolis går kl. 19.00.
Inga fler order, pappa.
Jag följer inte med.
Och jag jobbar inte åt dig längre.
Jag begär avsked.
Jag vet att du tror att James håller mig tillbaka.
Men det är inte sant.
Han kämpar för samma saker som jag.
Vi är på samma sida.
Därför stannar jag.
Jag hoppas att den dag du inser
vilket stort misstag du gjort,
kommer det inte att vara för sent.
Du är min hjälte.
Jag försöker att inte bli inbilsk.
Hej.
Vad är det om?
Har ni hittat nåt?
Alex, sätt dig ner.
Winn, berätta.
Jag fick gräva lite,
men jag hittade en fil om din fars död.
Det mesta var censurerat.
Han och en annan agent var i Sydamerika
för att gripa en fientlig utomjording.
Det gick snett.
Din far och den andre agenten försvann.
De antogs vara döda.
Tills...
Tills?
En månad senare dök den andre agenten upp.
Utan en skråma.
Han hävdar att han inte minns nåt.
Alex. Det var Hank.
De censurerade filerna har hans signatur.
Det var han som raderade dem.
Varför skulle han göra det?
Han döljer nåt.
Kanske den man som jag arbetat med
i två år, är min fars mördare.
Vi vet bara att Hank Henshaw
var den siste som såg din far i livet.
Där är hon!
Min bil skulle ha varit här för en halvtimme sen.
Jag visste inte att jag skulle beställa en.
Hur ska jag annars komma till flygplatsen?
Kitty, är den här personen nån sorts praktikant?
Hur kan du avlöna en sån opålitlig person?
För det första betalar jag henne inte särskilt mycket.
För det andra får du inte tala till henne sådär.
Ursäkta? - Mamma, jag inser
att du känner dig hotad
av min framgång och kompenserar genom att klanka på mig.
Det går bra, men du får inte göra så mot min assistent
som sköter sitt jobb utmärkt.
Jag tror...
att jag ska gå till damrummet.
Tack för att du sa att jag sköter mig.
- Det får mig att känna mig normal. - Det var för effektens skull.
Hämta Advil.
Här.
Tack.
Ska jag beställa en bil åt din mamma?
Hon kan ta kvasten.
- Förlåt, det var mitt fel. - Akta dig.
Det går bra.
Jag sa ju att du skulle akta dig.
Hur gick det?
Jag blöder.
Subrip: TomTen
Översättning: Anna Norman, Deluxe
Swedish