När jag var barn, var min planet Krypton döende.
Jag sändes till jorden för att skydda min kusin.
Min rymdkapsel slogs ur kurs
och när jag kom hit,
hade min kusin växt upp och blivit Superman.
Jag dolde mina krafter,
tills nyligen när en olycka tvingade mig att avslöja mig.
För de flesta är jag assistent på Catco Worldwide Media.
Men i hemlighet arbetar jag med min syster för DEO.
Vi skyddar staden mot utomjordingar
och alla andra som vill skada den.
Jag är Supergirl.
Detta har hänt...
Vapnen är inget mot dig.
Att använda mina krafter är riskabelt.
När jag är Hank Henshaw, tänker jag inte på vad jag förlorat.
Jag är kär i dig.
Jag vill inte att nåt ska förändras.
Vem är A. Foster, ms Grant?
Adam Foster är min son.
Att inte finnas där för Adam är det jag ångrar mest.
Alla gör misstag, ångrar saker i vårt förflutna,
saker vi önskar att vi kunde ändra...
Det jag ångrar mest är att jag inte fanns där för dig.
Jag vet att mina val kan ha sårat dig
på sätt som jag aldrig kan förstå.
Men om du vill
skulle jag vilja försöka ställa allt till rätta.
Det kommer inte att bli lätt.
Inget som är värt att kämpa för är lätt.
Hjälp! Hjälp oss!
Men livet är kort.
Och när allt är sagt och gjort,
finns inget som är viktigare än familjen.
All kärlek, mamma.
LÅGOR ATT BEKÄMPA
- Så var lämnade du dem? - Vid en fin sjö utan eld.
Vad har hänt med ditt post-räddningsskryt?
Pratar Winn fortfarande inte?
Jag önskar att han aldrig kysst mig, och att jag inte sårat honom.
Jag saknar min bästa vän, Alex.
- Ge honom bara tid och utrymme. - Jag hatar tid och utrymme.
Hej. Är ms Grants latte klar?
- Jag beklagar. - Ursäkta?
Jag beklagar att du måste jobba för Cat Grant.
Jag har hört att hon är svår.
Ett rykte hon stolt vårdar.
Är hon så hemsk som alla säger?
Du vet, sprutar eld. Äter bebisar.
Ms Grant är hård, men hon är fantastisk.
Inte bara på sitt jobb, utan även som person.
Hon är riktigt cool.
Betalar hon dig för att säga det?
Nej.
En dag kanske ni träffas så får du se själv,
i stället för att lita på rykten.
Hon har tur som har dig.
Jag tror att latten är klar.
Bäst att du går.
Tack.
Säg att du förstod att han flörtade med dig.
Nej. Jag skulle inte kalla det flörta.
- Han var vänlig. - Du är hopplös.
Polisen räknar med mycket folk
under senator Miranda Cranes anti-utomjordingsmöte ikväll...
Plikten kallar.
- Winn, hej. - Hej.
- Vart är du på väg? Ner? - Låt bli. Snälla.
Ha en bra dag, Kara.
Miranda Crane är i stan.
Hon är en åskledare för bigotter, hippies och utomjordingar,
och, ja, det är i den ordningen jag avskyr dem.
Vår toppreporter har gjort misstaget att lämna Catco
för snabba pengar hos Vanity Fair.
Hans fall kommer att bli snabbt och skoningslöst, tack vare Lucy,
som kommer att ge honom en stämning vid dagens slut.
- Så går det inte till... - Vid dagens slut.
Under tiden behöver vi nån som går på mötet. Ker-rah,
ge mig en lista på tillgängliga.
Jag kan göra det.
- Du har layout att jobba med. Ker-rah. - Ms Grant...
Jag kan avvara en timme.
Med all respekt, jag är din mest erfarna fotojournalist.
Och med min koppling till en känd utomjording, kan jag nog
få ett bra citat från senator Crane.
Det är bäst att du får ett citat som kommer att förolämpa alla.
Det var allt.
Ms Grant...
Om du hatar bigotter mer än utomjordingar, varför ger du då senator Crane
så mycket uppmärksamhet? Hon är hemsk.
Ker-rah, bigotter kommer alltid att ta förstaplatsen
på min föraktlista, men de är utmärkt klickbete.
Och ju mer de pratar, desto mer förstör de för sig själva.
Det är en magisk implosion som händer mitt framför...
- Vem är på mitt kontor? - Jag ringer vakterna.
Nej.
Gör inte det.
Adam?
Hej.
Jag är...
Förlåt att jag dyker upp när du jobbar.
Det...
Det gör inget. Det gör inget alls.
Är du okej?
Varför? Varför just idag?
Jag fick ditt brev.
Mitt brev.
Självklart.
Jag är så glad att du är här.
Tack för att du kontaktade mig.
Det finns så mycket att säga.
Men jag har massor att göra just nu.
Ja, jag förstår.
Jag är i stan några dagar.
- Har du tid att äta middag? - Jag ska se till att jag har tid.
Tack.
Låt din cheerleader mejla mig.
Ker-rah!
Vad har du gjort?
Du har skrivit många brev, men sen slängt dem.
Och förra veckan slängde du ett...
Kanske inte i huvudet på mig, men i min riktning, och jag läste det,
såg att det var till Adam, så jag...
Jag avslutade det åt dig.
Jag vet.
Jag vet att det var dumt. Jag trodde inte att han skulle dyka upp.
Vem har bett dig att tänka? Du skrev till min son.
Försvinn. Du är avskedad.
Jag försökte bara hjälpa dig. Du vet att min mamma dog.
Jag får ingen ny chans med henne.
Det ska inte få hända dig och Adam.
Du gick över gränsen, Ker-rah. Du känner inte honom.
Inte jag heller. Vi har inte setts sen han var liten,
sen hans pappa tog honom till andra sidan landet.
- Jag sa... - Du sa
att det du ångrar mest i livet är att du förlorade Adam.
Ms Grant, jag har känt dig ett tag nu,
du skulle aldrig skicka brevet.
Och ännu ett år av saknad skulle passera så här snabbt.
Förlåt.
Ibland är det lättare att ta tag i det förflutna med lite hjälp.
Vad för sentimental smörja skrev du till honom?
Det var faktiskt inte hemskt.
Han kom faktiskt.
Han är här.
Herregud, han är här.
Ska jag göra en middagsbokning, eller är jag avskedad?
Gör en bokning.
Och Ker-rah?
Jag ska göra ditt liv till ett helvete.
Det är det värt. Familjen är alltid det.
Tack. Tack för att ni kom.
Utomjordingar.
Rymdvarelser. Icke-människor.
Vare sig de bär röd mantel eller inte,
så är de ett hot mot vårt land, vår frihet och våra liv.
Från och med idag behöver vi lösningar.
Området är fritt.
Testa igen.
Vi måste veta var de bor,
vad de gör och vem de äter.
Och viktigast, vi måste hindra dem från att landa i vårt land.
Om det krävs en kupol, så bygger vi en.
Det är dags att sluta prata och börja agera.
Monstren är ute efter era familjer.
- Rör på er! - Lägg er ner!
Flytta på er!
Hank...
Det är Supergirl!
Försiktigt.
- Vart tog den vägen? - Jag vet inte. Den var här nyss.
Supergirl, ser du den?
- Är den där nere? - Nej.
Vad det än är, så är den borta.
Transportera senator Crane till högkvarteret nu.
Vad var det för nåt?
En som inte lämnar överlevande.
Hon måste flyttas innan den återvänder.
- Vad gjorde den? - Inget. Jag är okej.
Det är du inte. Du frös...
Hörde du att hon måste föras till huvudkvarteret?
- Hank. - Det är av största vikt...
Hank!
Vad sjutton hände med dig?
Jag ska säga vad som hände.
Ni gjorde bort er totalt.
Jag tänker inte stanna här.
Senatorn, det är för din egen säkerhet.
Jag vet att din vän Sam Lane pratar skit om DEO,
men vi är här för att hjälpa.
Han sa att trots allt prat om att övervaka utomjordingar,
så är ni de första som öppnar dörren för dem.
Du har visst glömt bort att jag räddade ditt liv.
Du kan lika gärna ha iscensatt det.
Typiskt för en utomjording.
Ursäkta?
Ni är likadana allihop.
Vidriga insekter som kommer krypande från era egna fördärvade
planeter för att sno våra tillgångar.
Lugnande. Varsågod.
Mitt team och jag spårar din angripare.
Vi håller dig uppdaterad.
- Jag sa ju att jag inte stannar här. - Senatorn!
Så länge den är där ute, stannar du här.
Ha det så trevligt på DEO.
- Jag skulle låtit den äta henne. - Det kan den fortfarande göra.
Är du redo att berätta allt?
Vi letar efter en vit marsian.
- Är den som du? - Inte över huvud taget.
Det kräket och dess likar slaktade de gröna marsianerna.
De vita marsianerna kom från planetens inre.
De tog med sig elden från planetens kärna.
Och de brände upp alla.
- Herregud, J'onn. Jag är ledsen. - Var inte det.
Att veta vad vi har att göra med kan rädda liv.
Det här kräket tillhör en ras vars mål är att döda mig och de mina.
Den kommer tillbaka.
- Men den attackerade senatorn... - Gör inga misstag...
Den kom hit för min skull.
Vi marsianer kan skifta form och vi är sammanlänkade.
Om jag antar min sanna form, eller om jag kontaktar den med sinnet, så vet den det.
Den visste när jag använde krafterna för att undersöka Maxwell Lord.
Den attackerade mötet för att locka fram mig.
Sen skrämde jag bort den.
Som tur var.
För jag kunde inte slåss mot den idag.
- Jag kunde inte röra mig. - Det gör du nästa gång. Du är inte ensam.
Vi hittar den.
Under tiden behåller vi senator Crane här.
Det är den säkraste platsen.
Jag måste be dig om en tjänst.
Jag är den som bör ta sig an den.
Men om jag avslöjar mig, är mitt liv som Hank Henshaw över.
Och om Hank försvinner, tar general Lane över DEO.
- Och du vet vad det betyder. - Du har hjälpt mig många gånger.
Jag fixar det. Jag tar in den.
Din ansiktsbehandling är bekräftad med Philip,
han kommer till dig kl. 07.00.
Kom ihåg att han har ansiktstatueringar,
- så ring inte 112 den här gången. - Nåt annat?
Bilen står utanför för att ta dig till middagen med Adam.
Hur känns det?
Jag vet att det var längesen ni umgicks...
Tyst, Ker-rah.
Jag har mött de mest inflytelserika personerna i världen.
Ja, men det här är ingen intervju. Det är din son.
Och ibland kan du vara lite...
När du pratar med honom,
borde det du säger komma från hjärtat.
Om jag fick prata med mamma, hade jag velat att hon frågade...
Om jag är lycklig.
Jag hade velat att hon berättade varför hon gjorde som hon gjorde.
Om hon kunde gå tillbaka och göra det igen,
vad hade hon gjort annorlunda?
Mest hade jag velat att hon var ärlig.
Jag har klarat av Putin, påve Franciskus och Taylor Swift.
Det här är Adam. Jag klarar mig.
Jag minns när jag var på fest med Bill Gates,
och jag sa till honom:
"Bill, folk vill läsa nyheterna på tunna små skärmar
"som de kan hålla i handen", och självklart sumpade han det.
Och nu har Lord Technologies tillverkat miljoner.
Vad mer har du uppfunnit, Cat?
Okej, jag fattar. Nog om mig.
Jag vill veta mer om dig.
Vad vill du veta?
Hur går det i skolan?
- Är du klar med din master än... - Jag hoppade av.
Du vet...
Några av landets största genier gick aldrig klart college.
Jag minns mitt första år, när jag satt på ändlösa föreläsningar
och tänkte att praktik skulle vara lärorikare.
Så jag skaffade en praktikplats på Daily Planet.
Kom du hit bara för att kunna prata om dig?
Självklart inte.
Skrev du ens det där brevet?
Ja.
Efter att jag läst vad du skrev, trodde jag att du ville ha en förändring.
- Du försöker inte ens. - Vad vill du att jag ska säga?
Jag kom för att höra dig be om ursäkt.
Jag är ledsen.
Jag ville finnas i ditt liv.
Men du måste förstå, jag skulle inte ha varit en bra mamma.
- Jag var inte redo. - Jag förstår.
Det handlar om dig.
Det har alltid handlat om dig.
Tack för middagen, Cat.
James, bilderna är fantastiska.
Tack.
Nära döden-upplevelser får mig att fota mycket, så...
Ser du nåt?
Nej. Inget onormalt.
Förutom ett vitt monster från Mars.
- Om du behöver åka hem, så gör det. - Nej, jag sa till Lucy att jag blir sen.
Titta på det här.
Är det en flamma? Eller ett blänk?
Jag trodde det med, tills...
Titta.
Lyser hennes ögon så på varje bild?
Nej. Bara på de tagna efter att du räddat henne.
Tack. Det har varit en lång dag.
Nåt säger mig att det är långt ifrån över.
Nåt nytt om monstret?
Supergirl har lovat att personligen ta hit angriparen,
med fara för sitt eget liv.
När hon tar fast den, är du fri att gå.
Vad får dig att tro att jag är säker här?
Vad fiskar du efter, senatorn?
Inget, men viskningar från Washington säger att du måste rensa avdelningen.
De säger att Supergirl inte är den enda utomjordingen inom DEO.
Du har en infiltratör, Henshaw.
Jag hoppas du inte tar illa upp om jag kallar dig paranoid.
Jag skulle inte vara den första.
Vissa utomjordingar kan se ut som andra.
Vi kanske inte har mycket gemensamt, men ingen av oss
gillar tanken på en utomjordingsspion som arbetar här.
Om det kom ut skulle det bli pinsamt för dig.
Varför känns det som om du har ett förslag?
Utför en intern undersökning i det tysta.
Att hitta en utomjording är väl inom din kapacitet?
Tro mig.
Det är bättre om du fokuserar på det amerikanska folket snarare än dessa
serietidningsillusioner.
Okej. Spela dum. Låt infiltratören härja fritt här,
precis som du låter en vit marsian härja på gatorna.
När du krossas från insidan, lär du minnas det här.
Du varnades.
Kara, har du hittat nåt?
Den vita marsianen förvandlades till senator Crane.
Den riktiga senatorn kan fortfarande vara i fara.
- Bra att veta. - Jag är på väg.
Skynda dig.
Det är bäst för dig att du hittar inkräktaren så snabbt som möjligt.
Hela din verksamhet har äventyrats.
Det finns inga dolda utomjordingar här.
Är du helt säker, direktör Henshaw?
Jag önskar att jag kunde säga ja.
Jag sa aldrig att du attackerades av en vit marsian.
Du är smartare än jag trodde.
Sprid ut er!
Kara.
Jag följer efter den. Stanna här. Hank behöver dig.
Alex, den flydde. Igen.
Jag jobbar på en plan med Hank. Håll utkik.
- Ms Grant, är allt okej? - Nej, jag behöver dig på kontoret...
Nu.
Hank.
- J'onn... - Jag borde ha vetat.
Det är inte ditt fel.
Om jag inte pushat dig att använda krafterna, hade det aldrig hänt.
Men det gjorde det. Och nu är kollegor döda på grund av mig.
Det här är mitt krig, inte jordens.
Inte nu längre.
Du är inte ensam i det här.
Jag beklagar vad som hände med din planet.
Jag kan inte föreställa mig hur det känns.
Men tillsammans ska vi skydda jorden.
Det var inte bara min planet...
Vi slogs tillbaka. Vi var vana vid krig.
Men det här var annorlunda.
Vita marsianer hade slitit i underjorden,
och byggt dödsvapen.
Eldfällor.
Deras teknologi överväldigade oss. Deras metoder var ovärdiga.
De samlade oss i läger.
Jag svor att jag skulle göra allt för att skydda familjen.
Vi skulle överleva.
Men när vi kom in genom grindarna...
De tog kvinnorna och barnen.
Männen tvingades arbeta.
Nej!
De andra fördes till smältugnen.
Min fru och mina döttrar...
Brändes.
Jag flydde.
Jag överlevde.
Till min stora skam.
Jag kommer att höra min familjs skrik tills jag dör.
Se på mig.
J'onn, se på mig.
Det är ingen skam att överleva.
Om din familj hade överlevt,
hade du inte velat att de skulle skämmas.
Men det gjorde de inte.
Och nu har jag låtit en av deras slaktare döda igen.
Jag måste stoppa den.
Ja, ms Grant.
Hörde du mig inte de första tio gångerna? Jag bad dig ta med kamomillte.
Förlåt.
Om du inte tänker ta mina samtal, Ker-rah,
då föreslår jag att du fortsätter gå och hoppar från balkongen.
Hur gick middagen med Adam?
Och sen var det det.
Varför förberedde du mig inte?
Du lurade hit honom med din ljusa Danvers-sentimentalitet,
och sen lät du mig gå dit oförberedd.
Han kommer aldrig att prata med mig igen.
Jag är ledsen att det inte gick bra.
Han kom inte för att träffa mig. Han kom hit på grund av brevet.
Han kunde lika gärna kommit för din skull.
Jag ska lösa detta. Jag lovar.
Kara.
- Adam! Hej. - Hej. Vad gör du här?
Det gäller din mamma.
Är du här för att ge mig en ursäktscheck?
Ja.
Det är nu som mamma brukar kasta pengar på problemet.
Ms Grant har inte skickat mig, jag kom
för att jag aldrig har sett din mamma sån här.
- Hur då? - Rädd.
- För att inte få retweets? - Nej.
- Nej, att förlora dig igen. - Hon har klarat sig i 25 år.
Eller så var hon bra på att låtsas.
Jag vet att du tycker att hon är ett hjärtlöst, narcissistiskt monster...
- Dina ord... - Ibland tycker jag det med.
Men när man tar sig förbi det, är hon en inspirerande person.
En hjälte.
Du pratar om henne som om hon är Supergirl.
På sätt och vis är hon det.
Ibland måste hjältar göra uppoffringar.
Innerst inne visste hon att det fanns nåt stort som hon måste göra.
Om hon kunde göra om det,
tror jag inte hon hade ändrat på nåt förutom att lämna dig.
Du skrev brevet.
Va?
Nej. Det skulle vara olagligt, kanske,
och fullständigt galet, och...
Ja, det var nåt jag gjorde.
Jag visste det. Det förklarar allt.
- Bara för att hon är för rädd. - För vad?
Det här.
Det blir svårt att släppa in henne...
Men du måste ge henne en ny chans.
Har nån sagt att du förtjänar höjd lön?
Är det ett ja?
Bara om du följer med.
Jag vet att ni har mycket som ni vill säga till varandra...
Jag har informerats att jag har sagt för mycket.
Och vad du menar med det,
trots tonen som vi kom överens om att du inte skulle använda,
är att du kanske inte uttryckte dig så bra under middagen.
Nej, hon uttryckte sig perfekt.
Om och om igen...
Och det du menar är att du önskar att hon hade fokuserat mer på dig
eftersom ni inte träffats på åratal.
Bara säg nåt till varandra.
Säg nåt äkta. Även om det skrämmer er.
Försök.
Jag fick aldrig sätta upp en teckning som du ritat på kylskåpet.
Jag fick aldrig läsa sagor för dig.
Och jag fick aldrig lära dig att inte vara rädd för världen.
Och jag fick aldrig säga hur
fantastisk jag tycker att du är.
Jag fick aldrig vara din mamma.
Men jag är ditt största fan, Adam.
Och jag är jätteledsen att jag inte fick se dig växa upp.
- Du ville inte ha mig. - Adam, det är inte rättvist.
Nej, låt honom prata.
Saknade du mig?
Självklart gjorde jag det.
Jag saknade dig varje sekund.
Jag saknar dig fortfarande.
Nej, jag menade inte att...
Jag saknade dig också.
Vi ses imorgon, ms Grant.
Tack.
Förlåt.
- Men? - Inga men.
Jag är bara ledsen.
Kan du spåra den med dess vävnad?
Om den är i sin egen skepnad, ja.
Okej. Vad gör vi nu?
Vi gör ingenting.
Nej. Nej, nej. Det kommer inte att hända.
- Vi ska ta in den tillsammans. - Vi ska inte ta in den.
- Vad menar du? - Du vet exakt vad jag menar.
Jag ska hitta dess gömställe.
När jag har gjort det, tar jag av mig människodräkten.
Jag ska inte frysa till is.
Jag ska slita dess kropp mitt i tu och begrava den i sanden.
- Du är ingen mördare. - Du känner inte mig.
Jag är 317 år.
Jag kan anta vilket ansikte jag vill.
Jag pratar språk som din mun inte ens kan forma.
Du vet inget om mig.
- Den riktiga senatorn, då? - Hon är död.
Det vet du inte.
Du sa det själv: "Vi väljer inte vilka vi ska skydda."
Om hon är vid liv, måste vi rädda henne.
Jag vet att du tror på heder.
Det finns ingen heder i det du tänker göra.
Det spelar ingen roll längre.
Våning ett till sex är genomsökta.
Hon måste vara här nånstans.
Hank, är du okej?
Jag är i en kloak, Danvers, allt är toppen.
Meddela om du hittar nåt.
Inga om.
Hjälp! Hjälp mig!
Snälla!
Jag vet att du är där. Kom fram.
- Hjälp! Hjälp mig! Jag är här inne! - Gå.
Senator Crane?
Tack. Tack gode Gud.
Hank, jag har senatorn.
Det är omöjligt.
Snälla.
Hon är med mig.
Alex.
Backa.
Vill du veta varför jag inte har dödat dig?
Jag är lockbete.
Du kan underlätta genom att säga vilken av dina kollegor
som är marsian.
Dra åt helvete. Jag säger inget.
Saken som du skyddar är den sista återstoden
av ett skadedjurssläkte som mitt folk utrotade.
Det är en insekt.
Men du?
Du är inte ens en insekt.
Du är maskföda.
Och halva dig fungerar lika bra som bete.
Du vill ha mig, inte henne.
Du kanske saknar själ men vi delar ett telepatiskt band.
Jag vill inte använda det, men du gav mig inget val.
Vill du ha tillbaka din människa?
Jag vill få ett slut på det här.
Bevisa att min agent lever, så kommer jag.
Din vän vill veta om du andas.
Be honom att rädda dig.
J'onn, gör det inte.
- Är hon där? - Jag hör henne. Hon lever.
- Det här slutar ikväll. - Öknen.
Det påminner mig om hemma.
Kom så att jag kan vattna marken med ditt blod, J'onn J'onzz.
Eller så låter du ännu ett barn dö.
Hon är i öknen. Hämta Alex och ge dig av.
Jag lämnar dig inte ensam med saken.
Det måste du. Jag är färdig.
Färdig? Färdig med vad? Den har Alex. Vi måste stoppa den.
Det började för att den vill döda mig.
Utrota min ras. Låt den ta mig om jag är ensam kvar...
Nej, mördaren får inte vinna, och du får inte ge upp.
- Det räddar Alex. - Vi väljer inte.
Vi kämpar.
Kara, jag är trött på att vara den sista.
Trött på att ha levt. Du, av alla, vet hur svårt det är att överleva.
Det gör jag.
Jag frågar mig varje dag varför mamma inte följde med mig i rymdkapseln.
Nu vet jag att hon kände sig skyldig.
Hon kände sig ansvarig för vad som hände på Krypton.
Att dö måste ha känts
hedersfullt.
Men det är lättare att dö än att resa sig när världen har rasat.
Du måste resa på dig.
Du måste fortsätta.
Min väg är slut.
Jag hjälper Alex och sen ansluter jag till mitt folk.
Var de än är.
Är det den här du vill ha?
Fly.
DET HÄR ÄR MELLAN OSS.
JAG SER DINA TANKAR.
ALLT.
JAG SER DINA BARN
BRINNA.
DU OCH DITT ELAKA SLÄKTE
KOMMER INTE ATT SLUTA FÖRRÄN JAG ÄR BORTA.
GER DU UPP?
SKICKA MIG TILL MIN FAMILJ.
ÄNTLIGEN DÖR DEN SISTA GRÖNA MARSIANEN.
Det är över, J'onn.
Det är lugnt.
Vad gör du?
Förlåt, men jag kan inte låta dig hindra mig.
J'onn.
J'onn, lyssna på mig.
Jag har förlorat allt.
Alla.
Det skapar ett hål i hjärtat.
Men du får inte ramla i det. Du måste fylla det. Du måste kämpa.
Kasta inte bort den du är.
Om du gör det, vinner den där saken.
Mars sista son dör, även om du står kvar.
Mitt släkte kommer att söka upp mig, du kommer dö!
De kommer att komma och ni lär få se på förstörelse.
- Finns det fler av er? - Tusentals...
Miljoner.
Låt dem komma.
Du gjorde det rätta.
Ledsen att du tvingades göra det.
Mina döttrar hette K'hym och Tanya.
Det är inte samma sak, men...
Alla skulle vara stolta över att kalla er sina döttrar.
- Det räcker. - Okej.
Förlåt. Chefen.
Vad tyst du är idag.
Tid och utrymme.
Jag vet att många av mina anhängare
är överraskade att höra att jag ändrar min åsikt om anti-utomjordingsinitiativet.
Det är viktigt att vi förblir försiktiga,
men vi har mycket att lära innan vi vidtar åtgärder.
Senatorn, beslutet är mot bakgrund av en utomjording på ditt möte.
Vad har förändrats?
Supergirl.
Hon grep min angripare och räddade vem vet hur många liv.
Hennes ansträngningar att skydda mig och staden
PRESSKONFERENS
lärde mig att inte alla besökare är fiender.
Och som nation kan vi inte låta rädslan styra vår framtid.
Ker-rah, kontakta senatorn, jag vill intervjua henne för huvudnyheten.
Jag trodde att du skulle flyga hem.
Ändrade planer. Jag vill stanna lite längre.
Så bra.
Vi kanske kan luncha. Om du vill.
Ja, lunch låter bra.
Har du möjligtvis sett Kara?
Nej.
Hon är säkert i badrummet och plockar ut muffins ur håret. Hurså?
Hon har fint hår.
Jag förstår.
- Här är din latte, ms Grant. Hej, Adam. - Hej.
Ker-rah, jag är på kontoret om du behöver mig.
Jag är förvirrad. Är det Ker-rah eller Kara?
Det är Ker-rah för din mamma.
Och Kara för alla andra på planeten och bortom den.
Uppfattat.
Kara, jag vill tacka dig.
För allt det här. Jag är glad att jag kom för att träffa mamma.
Och glad att jag träffade dig.
Vad tycker du om koreansk barbecue?
Jag tror inte din mamma skulle gilla att grilla kött.
Nej, inte för henne, för dig.
Du bjuder ut mig.
Vad sägs om imorgon kväll?
Jag måste kolla om det går.
Hon är ledig.
Jag är...
Jag är ledig.
Då ses vi då.
Hej då.
- Den snygga killen från Noonans? - Japp.
Jag visste det.
Jag vet inte om jag klarar det.
Jag har inte varit på en riktig dejt, på typ, jättelänge.
Du kremerar robotar och förhindrar byggnader från att rasa.
Du klarar av en dejt.
Trots att han är Cat Grants son?
Du skämtar.
Nej. Byte.
Vad händer på kontoret när dejten går dåligt?
Kara, gå på dejten först och ha kul
innan du pratar om att den går dåligt.
Om Cat är upprörd är det hennes problem.
Hennes problem är mina problem.
- Du behöver gränser. - Det bara är så.
Behöver nån hjälp, hjälper jag dem.
Jag förstår det. Som Supergirl.
Men, Kara, du behöver inte rädda alla jämt.
Vi avbryter programmet för senaste nytt.
Supergirl är vid olycksplatsen på huvudled ett.
Hur kan du vara där?
Det är jag inte.
SENASTE NYTT
Det är definitivt inte jag.
Subrip: TomTen
Översättning: Lisa Olsson, Deluxe
Swedish