I tidigare avsnitt:
-Vem är mr Olsens närmaste anhörig? -Jag är Kelly Olsen, James syster.
-Om vi inte hjälper James dör han. -Ska jag hjälpa dig att rädda honom?
Jag kan rädda er båda två.
En dag måste du bli precis som hon.
Min röda dotter.
Verka för fred, min son.
Om du inte tar strid förlorar du allt.
Jag är inte en fredlig man.
Otis. Hitta en riktig amerikan. Nån med karisma.
Jag har nån i åtanke. Han heter Ben Lockwood.
-Ms Tessmacher! -Eve!
Lena.
Hon lever. Hämta sjukvårdarna.
Det ligger ett brev här.
Det är från Lex Luthor.
Stanna hos henne.
"Jag vill säga att det inte var personligt"-
-"att plantera en spion och stjäla av dig, men tyvärr."
Lex samarbetade med Eve Tessmacher. Herregud...
-Hon börjar kvickna till. -Lena? Mår du bra?
-Jag tror det. -Titta på mig.
Alex...
-Jag måste berätta om Lex. -Han rymde, attackerade dig...
-...och stal din forskning. Vi vet. -Nej, det är inte hela sanningen...
Försök inte röra dig.
Ja, vi vet att Eve var hans spion.
Ja, men jag måste berätta...
Du har varit med om ett trauma, så försök slappna av.
-Förlåt mig. -Du har inget att be om ursäkt för.
Supergirl letar efter Lex. Hon kommer att hitta honom.
Jag har sökt av hela södra Stilla havet. Inget spår av Lex.
Kal sa åt mig att skydda jorden och jag lät hans ärkefiende komma undan.
Allt Lex gör beror på mitt misslyckande.
Jag kastar ut ett medialt nät. Jag kanske kan hitta honom.
-J'onn! -J'onn?
J'onn? Är du oskadd? J'onn?
Tack för att du räddade mig.
-Varför tror du att det hände? -Som jag sa häromkvällen...
...är jag inte längre en fredlig man.
När jag tog Manchesters liv slutade jag försöka bli min far.
Men nu när jag vet vem jag inte är...
...vet jag inte längre vem jag är.
Fick det dina krafter att svikta?
Det finns en uråldrig sägen om en ras hamnskiftare.
Deras planet blev förstörd.
De fick hela tiden förvandla sig för att överleva.
Det pågick i flera generationer, tills de glömde sin sanna form.
Och allt som hörde ihop med den: historia, kultur och självbild.
De glömde till och med bort sin ras namn.
Jag är också hamnskiftare, Kara.
-Samma sak kan hända mig. -Vi måste kunna göra nåt.
Jag hörde min fars röst när jag föll.
Han hade Kolars stav när han dog.
Jag kanske kan använda dess kraft för att åkalla hans ande.
Men Lex är kvar där ute. Jag måste hjälpa dig.
Nej, du hjälper alltid alla andra.
Nu ska du ta hand om dig själv.
Får patienterna ha på sig kostym på det här sjukhuset?
Roligt. Nej, jag blev faktiskt utskriven för en timme sen.
-Varför ringde du inte? -Då hade du velat skjutsa hem mig.
Världen har vänts upp och ner, så jag måste till jobbet.
-Mår du bra, James? -Jadå, jag...mår bra.
Du blev skjuten och dog nästan på operationsbordet.
Du bröt inte benet. Du måste lyssna på din kropp.
Jag mår bra, sa jag ju.
Jag är psykolog med inriktning på trauma. Det här är mitt jobb.
Och mitt jobb är att bevaka omröstningen om utomjordingsamnestin.
Regeringen vill riva upp tusentals invånares rättigheter-
-men ingen bryr sig, för Lex är på fri fot.
Folk måste få reda på vad som händer.
Jag måste till jobbet. Jag ringer sen.
Hur lång tid kan det ta att hitta Lex Luthor?
Hitta Lex...? Lägg undan mobilen.
Det vi gör här är viktigare. Vi skriver historia.
Mr Lockwood? Senator Granberrys sekreterare ringde. Kan ni gå dit?
Jag kommer strax.
Vad sägs? Vill du höra ännu en senator berömma din pappa?
Det är coolt.
Vi har ett intrång. Var på er vakt. Det kan vara Lex Luthor.
-Supergirl? -Vad vill hon?
-Jag hade glömt hur högt det lät. -Sänk vapnen.
Jag...kommer med munkar och vill erbjuda min hjälp.
Lex brukar slå till inom 48 timmar efter att han har rymt.
Jag vet att det har skurit sig mellan oss, men vi borde samarbeta.
Jag gillar visserligen kanelmunkar-
-men vi har order om att rikta våra insatser till Washington.
Vi ansvarar för säkerheten om det blir oroligt efter omröstningen.
Vem letar efter Lex, då?
FBI, CIA, U.S. Marshals-
-och SEAL Team 1 till 6. Alla utom vi.
Lex hade superkrafter när vi slogs.
Han är farligare än nånsin och lär slå till.
Jag kanske kan hjälpa Supergirl.
Med agent Dox hjälp kan jag leda Washingtonteamet från fältet.
Nej. Jag kan sköta Washingtonoperationen.
Koncentrera er på att hitta Lex.
Jag vill inte ångra det här.
Jag har sökt ovanifrån men inte hittat nåt.
De flesta brottsorganisationer har en svag länk.
Du har rätt. Eve Tessmacher jobbade med Lex.
-Lena känner henne bättre än vi. -Då pratar vi med henne.
Lena har gått igenom en hel del.
Eftersom ni inte har en helt okomplicerad relation-
-är det nog bäst om jag pratar med henne.
Javisst.
Om hon ger dig ett spår, tryck en gång, så kommer jag.
Tryck två gånger, så kommer jag inte.
Nia försöker drömma om Lex plan, men det har inte gett nåt hittills.
Vi håller en hemlig kanal öppen till henne om hon skulle lyckas.
Det var så sant - J'onn ville att jag skulle ge dig den här.
Det betyder obeskrivligt mycket att få tillbaka den här. Tack.
Ha den nära till hands. Du kan behöva den.
Vi har stängt!
Kan du inte läsa?!
Det sitter en skylt på dörren!
En jävla skylt! Det står "stängt"!
J'onn, min son...
Vi behöver nog talas vid.
Vilket fint kontor.
Det påminner mig om Z'onn Z'orrs universitetsbibliotek.
-Du är här. Jag kan inte tro det. -Du försökte väl kontakta mig?
Ja, men jag trodde att jag...
...skulle höra en röst eller känna en närvaro, inte...
...att du faktiskt skulle...
-...komma hit. -Det gjorde jag.
Vad glad jag blir! Jag har känt mig så vilsen.
Så förvirrad kring min identitet! Jag har försökt leva upp till din önskan.
Jag försökte verkligen. Jag studerade symbolerna.
Jag rådde alla att följa den fredliga vägen...
...men det fungerade inte!
Jag är vid en återvändsgränd.
-Snälla, jag behöver hjälp. -Det är inte därför jag är här.
-Varför kom du, då? -För att du misslyckades.
Du skulle vara de heliga symbolernas förvaltare och verka för fred-
-men du är ingen fredlig man, så jag ska ta tillbaka symbolerna.
Om du tar de heliga symbolerna försvinner Mars historia för evigt.
Synd. Nu tar jag dem.
Vänta! Du kan inte ta dem.
-Jag har dem i huvudet. -Nej.
De är här på bordet.
-Hej då. -Nej! Vänta! Vänta...
Vi avbryter inslaget om omröstningen-
-för en uppdatering om jakten på Luthor.
Enligt källor är systern Lena Luthor ett offer.
Ms Luthor hittades i natt, drogad och bunden.
Lex Luthor är extremt farlig och alla tips är av intresse.
Lena. Vilken överraskning.
Enligt nyheterna slogs du medvetslös.
Du som får migrän så lätt.
-Hur är det med huvudet? -Du kan hoppa över mammafarsen.
Var är Lex?
Måste du vara så känslosam? Jag blir besviken.
Jag vet att det svider att Lex överlistade dig.
-Han sårade ditt stackars hjärta. -Jag har i alla fall ett.
Överskattat organ.
Det har romantiserats av poeter och tramsiga kvinnor.
Du är precis som den där tillgjorda Eve Tessmacher-
-som trånar efter Lex som en hundvalp.
Är Eve kär i Lex?
Din bror gav dig alla chanser att samarbeta med honom-
-men du avvisade honom.
Jag går aldrig över till din och Lex sida.
Givetvis inte.
Den enda sidan du nånsin kommer att stå på är dina vänners.
Systrarna Danvers och Jimmy Olsen.
Vad skulle dina bästisar säga-
-om de fick veta vad du egentligen har sysslat med?
Jag kan bara föreställa mig vad som pågick.
Du hjälpte Lex i veckor.
Du hävdade att läkemedlet skulle rädda mänskligheten-
-men syftet var att rädda honom.
Ni två jobbade sida vid sida.
Jag känner lukten av din rädsla, Lena.
Du gör allt i din makt för att dina vänner inte ska få reda på nåt.
De skulle hata dig.
Och sen skulle du bli helt ensam igen.
Det här är idioti.
Du vet ingenting, för Lex har övergivit dig.
Jag kanske sitter i fängelse...
...men det är inte jag som lär bli övergiven.
Hej. Där är du ju.
Jag var på sjukhuset, men de sa att du hade åkt.
Jag blev bättre. Har inte FBI redan gått igenom det här?
-Har ni ändrat er om mig? -Självklart inte.
Jag vill be dig om hjälp.
Förlåt. Det har varit en jobbig dag.
Jag ska hitta Lex och har lite frågor om Eve Tessmacher.
-Ska du hitta Lex via Eve? -Hon är den svaga länken.
-Jag vill hjälpa till. -Du blev precis överfallen.
Och jag är inte polis, men jag känner Eve.
Okej. Men du ska veta att jag jobbar med Supergirl.
Att hitta Lex är viktigare än våra oenigheter. Jag vet var vi ska börja.
-Då är teamet samlat. -Ja, Lena ska hjälpa oss.
-Varför är vi ute i förorten? -Eve är kär i Lex.
-Den galna Lex-flickvännen. -Så hon drivs av känslor.
Hon pratade ömt om en gammal faster, hennes enda släkting här.
Mary Tessmacher. Hon bor här.
-Eve hälsade på varje söndag. -Då kanske de har kontakt.
Bra spår.
Kan jag hjälpa er?
Tack. - Senator Granberry. Trevligt att se er.
-Tack för att ni kom. Är detta sonen? -George Lockwood.
Jag visar honom hur saker och ting sköts i Washington.
Vi pratade just om hur upphävandet går snabbare än Homesteadlagen...?
-...1862. -1862.
Jag har ändrat mig. Jag röstar inte för ert förslag.
Ursäkta...? Va? Okej, men...
Om ni röstar nej röstar hela ert block nej. Då förlorar vi.
Om vi fråntar utomjordingar deras rättigheter, hur reagerar de då?
Illa. Om de gör revolt bryter kriget ut och det drabbar människor.
Ni handlar av rädsla, men ni kanske borde frukta vanliga människor.
Agent Liberty går hem på industri- orterna, men inte här i Washington.
-Du är vaken. -Du är kvar.
-Hur är det möjligt? -Jag stannade för att du svimmade.
-Nu när du är vaken ska jag gå. -Vänta, du kan inte bara gå!
Tänk på hur vi kämpade för att jag skulle få symbolerna.
Därför blev jag så besviken när du tog till våld.
Det var därför jag försökte kontakta dig!
Jag behöver din hjälp. Jag försöker...
...förstå vem jag ska vara.
-Den enklaste frågan i världen. -Vad är svaret, då?
För dig? Ingen aning. Men det listar du ut.
Jag ber dig om hjälp och du gör bara allt värre.
Jag är den sista gröna marsianen. Om jag förlorar mig själv...
...förlorar vi inte bara vår religion. Då förlorar vi allt!
Hela vår historia...
...alla minnen du har gett mig...
...min fru och mina döttrar...
-Då är det allvarligt. -Ja.
Jag vet hur vi ska lösa problemet.
-Hur? Hur? -Med en god kopp "k'affe".
-Va? -Jag stannar på en kopp.
Mary är i Florida och solar och jag vattnar blommorna.
-Har Mary gjort nåt? -Nej, inte alls.
Vi har lite frågor om Eve. Känner du henne?
Min favoritkusin och bowlingkompis på släktträffarna.
Hon kan inte ha nåt med Lex Luthor att göra. Han är så obehaglig.
-Hur var ditt namn? -Bitsie, med I-E.
Har du döttrar?
Ja, tvillingar. De är på läger nu. Jag saknar mina små ekorrar.
-När såg du Eve senast? -Flera månader sen.
Men jag har förstås sett hennes snygga nuna på löpsedlarna.
Hon älskade att jobba för er, ms Luthor.
-Har du varit sjuk, Bitsie? -Nej, frisk som en nötkärna. Hur så?
Eve sa nåt om en kusin med cancer och två döttrar.
-Min blodapelsinkaka! Vill ni ha? -Jag älskar kaka.
-Hon ljuger. Pulsen är skyhög. -Jag tror också det.
Bitsie, dina...händer.
Dina händer borde vara skållade. De är inte ens röda.
Du har visst varit sjuk. Du låg på hospis.
Eve botade dig med serumet. Hon har varit här.
Ut ur min fasters hus!
Jag dricker mycket mjölk?
-Släpp den. -Ni får inte ta det!
-Jag vill inte bli sjuk igen. -Lugn.
-Vi ska inte göra dig illa. -Eve räddade mig. Hon är god!
Jag förstår, men om världen har fel får du ge oss sanningen.
Eve kom hit på flykt från er och polisen.
-Hon tog risken för att hjälpa mig. -Hon var snäll mot dig.
Men ju längre hon är med Lex, desto större fara utsätts hon för.
Hjälp oss att hitta henne.
Jag vet inte vart hon tog vägen.
Men förr jobbade hon i ett labb på National Citys universitet.
-Hade hon ett hemligt labb? -Eve hade visst många hemligheter.
Okej. När du får signalen går du exakt 900 meter ditåt.
-Jag talar bättre engelska än du. -Det är ingen tävling.
Ta på dig den här först.
-Vad är det? -Du ser ut precis som hon.
Wow. Ditt kontor är tio gånger större än min lägenhet.
Inte illa, va? Vad har du där?
Remisser till PTSD-psykologer i National City.
Kom igen. Jag sa ju att jag inte behöver hjälp.
James. Lex har försökt döda dig åtta gånger.
Om du lyssnade på mig för en gångs skull-
-skulle du förstå att det här inte har nåt med Lex att göra.
Du har en vägg full av tv-apparater och alla är avstängda.
Om du slår på dem kommer Lex att stirra tillbaka på dig.
Du undviker en trigger.
Lex gav sig på mig för att komma åt Stålmannen, som inte är på jorden.
Manchester Black sköt mig, och han är död, så jag är inte i fara längre.
Du är lättirriterad, ryckig och svettig.
Fysiska reaktioner på stress.
Det är bara symptomen jag ser. Gud förbjude att du får en flashback...
...för det skulle du aldrig tala om för mig.
Du är inte den enda som kan analysera saker, Kelly.
Du hälsar bara på mig när jag ligger på sjukhus.
För då är jag svag och lättpåverkad.
-Jag försöker hjälpa dig. -Lyssna, då...
Förlåt.
Jag ska... Jag har mycket att göra. Jag är stressad.
Du ska nog...
Du ska nog åka hem nu.
-Rummet är isolerat med bly. -Eve är slarvig, men smart.
Kanske inte så smart.
-Det här är Harun-El. -Ja.
Har du sparat det?
-Min mamma sa ju hur farligt det är. -Jag sparade det inte.
Jag gav henne det jag hade, men jag tillverkade mer.
-Min forskning grundar sig på det. -Det var så Lex fick sina krafter.
-Ingår det också i forskningen? -Du och jag kan inte samarbeta.
Så fort vår relation förbättras visar du att du inte litar på mig.
Varför är det fel att hjälpa människor att skydda sig själva?
För att nån som Lex kan använda tekniken i ont syfte...
-...vilket just har hänt. -Du blundar för det goda...
-...och ser rött när du är sårbar. -Lena räddade Argo med det här.
Hon räddade Sam, botade Bitsie och räddade livet på James.
Ni har rätt.
-Förlåt? -Ni har rätt.
Om du inte hade utvecklat Harun-El skulle James inte leva.
Du räddade honom när jag inte kunde.
Det är sant att jag ser rött ibland.
Det handlar inte om ego eller pliktkänsla eller nåt sånt.
Tyngden av världen vilar på mina axlar.
Sen Stålmannen gav sig av och Lex rymde...
...väger den ännu tyngre.
Om mina fiender stärks och jag försvagas det minsta kan jag förlora-
-och jag kan inte... Jag får inte förlora.
Förlåt mig, Lena.
Tack.
Jag uppskattar det.
Är vi sams?
Sams.
-Vad är svaret? -H'ronmeer hjälpe mig. Det här igen?
-Varför hjälper du mig inte? -Varför?
Det var inte jag som misslyckades med min enda uppgift.
Eller var det en annan grön marsian som raderade DEO-överstens minne-
-tog sig in i Manchester Blacks hjärna för att vålla honom smärta-
-och lät honom ta sig in din hjärna så att han kunde skända min grav-
-och stjäla Kolars stav för att potentiellt sett förstöra jorden?
Jag gjorde allt det i fredens namn.
-Du dödade honom. -En mördare!
-Det är du också. -Vad ska jag göra, då?
Sitta och be medan världen brinner...
-...som du gjorde på Mars? -Jag flydde i alla fall inte.
Jag har försökt gottgöra det genom att skydda den här planeten.
Försökt och misslyckats.
Varför fick jag symbolerna om jag är så misslyckad?
Du sa att du skulle klara av det. Du envisades.
Det var fel av mig!
Jag försökte vara som du, far, men det går inte!
Du borde aldrig ha krävt det av mig!
Jag är ingen fredlig man!
Om det betyder att jag får offra symbolerna-
-och att vår religion måste dö, så får det bli så!
Då vet jag åtminstone vem jag är!
-Och vem är du? -Jag är Martian Manhunter!
Ja.
Det är du.
Planritningen till mammas fängelse.
Har Eve pratat om nåt husdjur?
-Låt mig pröva. -"Jag älskar Lex"? Äckligt.
-Verkligen. -Då ska vi se vad Eve sysslar med.
-Är det hennes logg? -Hon försökte avlägsna serumet...
...efter en behandling.
-Titta. -En Cadmus-13.
Samma sort som James sköts med.
Metalloprotokollet.
Lex och Eve försökte använda Cadmus Metalloteknik.
Och titta vem som står med på listan över försökspersoner.
Otis Graves. Det var så de återupplivade honom.
Han var inte den förste. De misslyckades fem gånger före honom.
Vad kan ha hänt med dem?
Nej, Alex!
-Jag avleder honom medan ni flyr. -Nej, kryptoniten dödar dig.
-Jag borde ha tagit med granater. -Jag kan nog göra en!
Hallå där!
-Inga munkar, förmodar jag. -Rör inget!
Det är ett kryptonithjärta. Det återupplivade den andra Metallo.
Och den första. Och kanske Otis.
Långt bättre än munkar.
Eve Tessmacher jobbade med Otis och Otis jobbade väl med Agent Liberty?
Då kan Eve och Lex ha en koppling till Lockwood.
-Den transitiva relationen. -Jag får prata med Lockwood.
Och ta reda på vad de har för koppling.
Jag pratar med Lillian. Det tar emot-
-men hon gav mig information om Otis och hon vet alltid mer än hon säger.
Ballistikanalysen på vapnet ni hittade i Eves labb är klar.
Det matchar kulan som James blev skjuten med.
Sköt Eve James?
Då låg Lex bakom det också. Men varför?
Eves svek blir bara djupare och djupare.
James måste få veta att gärningsmannen är på fri fot.
Jag berättar innan jag åker till Washington.
Vi kommer att hitta Eve. Jag lovar.
Du lurade mig att bli arg.
Du var redan arg, men du tryckte ner ilskan.
Du hade rätt i att vara arg på mig, J'onn. Jag var otydlig.
Jag sa åt dig att verka för fred, men ville inte att du skulle bli som jag.
Jag ville att du skulle hjälpa världen-
-på det sätt som var rätt för dig.
När jag hittade dig blev jag så stolt över den marsian du hade blivit.
Det var inte meningen att du skulle känna dig tvungen att förändras.
Förlåt mig. Jag misslyckades med att förmedla min villkorslösa kärlek.
Förlåt att jag inte kunde förvalta de heliga symbolerna, far.
Du lyckades hålla dem vid liv lite längre.
Det skänker en gammal marsian tröst.
Det viktiga är... att du vet vem du är.
Det kanske finns ett annat sätt.
H'ronmeer gav oss symbolerna i hjärtat av T'ozz öken.
Jag skulle kunna återföra dem dit.
En svår resa.
Om du lyckas kommer de att vila där tills nån som är värdig hämtar dem.
Det kanske nån gör.
Tack för all din hjälp, far.
Du vet väl...att jag bara är en förlängning av ditt minne av mig?
De svar du har funnit kom inifrån dig själv.
Jag vet.
-Men det var ändå fint att se dig. -Detsamma...
...Martian Manhunter.
Hej. Hur går jakten på Eve?
Tja...
Hon återupplivade Otis, så hon har en koppling till Lockwood.
Jag ska till Washington för att fråga ut honom.
Då kan Lockwood och Luthor ha en koppling till varandra?
Vi tror det, men...
Det var inte därför jag ville prata med dig.
Vi hittade en pistol i Eves labb.
DEO har matchat kulorna till den som du sköts med.
Det var inte Manchester som sköt dig. Det var Eve.
Det innebär... att Lex låg bakom det här också.
Har ni sett?
-Utomjordingsamnestin är upphävd. -Va?
...att upphäva utomjordingsamnestin.
Många är nog förvånade...
Eve! Såg ni det där?
Det var Eve. Hon är i Washington.
Det gick fort. Har dina vänner redan övergivit dig?
Nej, mamma. Jag kom för att ge dig den här.
-Fängelsets planritning? -Lex var på väg hit.
-Tråkigt att behöva ha rätt. -Tycker du?
Jag älskar att ha rätt.
Titta på din cell.
Ser du ditt namn där?
Skrivet i rött med Lex handstil?
-Både du och jag vet vad det betyder. -Nej.
-Så skulle han aldrig göra. -Lex var på väg.
Men inte för att frita dig, utan för att mörda dig.
Frågan är...varför han skulle bry sig om att döda dig.
Om du inte visste nåt. Nåt som kan användas för att hitta honom.
Vems händer ska du lägga ditt liv i? Psykopatens eller mina?
Den enda personen som kan skydda dig?
-Du kan berätta när du är redo. -Lena...
Vänta.
Senatorerna är på väg in nu.
Innan presidenten kommer är det bara fotografering som gäller.
Inget spår av Eve här nere än. Du kanske ser mer där uppifrån.
Senator Granberry. Ursäkta mig.
Vad hände...? Varför ändrade ni er?
Nöj er med vinsten.
Mr Lockwood.
Inga frågor, mr Olsen.
Ni vet väl att Otis Graves hjälpte Lex Luthor att rymma?
-Otis Graves är avliden. -Nej, faktiskt inte.
-Jag har inget med Luthor att göra. -Är ni säker på det?
Supergirl! Hur i allsin dar hittade du mig?
-Den enda bilen med röntgenskydd? -Typiskt.
Ut ur bilen.
Njut av föreställningen.
-Pappa! -Kom!
Kom igen!
Låt dem hata, så länge de känner fruktan.
Det var Supergirl!
Kära amerikaner.
Som ni vet har vår storslagna nation blivit attackerad.
Av nån som många har satt sin tillit och sitt hopp till.
Supergirl.
Hon attackerade som hämnd för att vi har upphävt utomjordingsamnestin.
Hon har trotsat demokratin-
-till förmån för sin egen våldsamma rymdrättvisa.
Vi amerikaner har välkomnat dessa utomjordingar...
...och de har tackat oss med våld. Men vi är inte svaga.
Vi är amerikaner.
Vi är människor.
Härmed utlyser jag undantagstillstånd för att skydda oss.
Supergirl, om du tittar ska du har klart för dig...
...att ditt fruktansvärda terrordåd inte kommer att gå ostraffat.
Du är nu statens fiende nummer ett.
Supergirl skulle aldrig göra nåt sånt här.
Jag vet.
Jag hade fel.
Jag behöver din hjälp.
Kan du stanna ett tag?
Jag ska ingenstans.
Det här är John Jones, privatdetektiv.
Lämna ett meddelande, så återkommer jag så snart jag kan.
-Ska ni gripa mig? -Vi vet att det inte var du.
-Du skulle aldrig göra det här. -Vi står på din sida, Supergirl.
Vi ska ta reda på sanningen tillsammans.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com