‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫יש לי שמפניה!‬
‫רוצה להצטרף אלינו?‬
‫ועוד איך!‬
‫רק תני לי להחליף למשהו נוח יותר.‬
‫שלום.‬
‫שמעתי שאתה כאן, אז חשבתי לקפוץ לביקור.‬
‫לא! אין מצב, גבר! תסתלק!‬
‫ציפיתי לקבלת פנים חמימה קצת יותר,‬
‫מר ״אמרתי לך לצאת, כלב״.‬ ‫-אל תבין אותי לא נכון.‬
‫אני מודה לך על כל הכסף והזהב‬ ‫שנתת לי בפעם שעברה.‬
‫אבל בוא ניפגש בהזדמנות,‬
‫כי לשם שינוי, הולך לי ממש טוב,‬
‫ובכל פעם שאני נתקל בך, משהו רע קורה.‬
‫כן. טוב…‬
‫אז זה יהיה לא נעים.‬
‫למה?‬
‫משהו רע באמת עומד לקרות.‬
‫אבל אני מבטיח לך שאין לו שום קשר אליי.‬
‫מה אתה מדבר?‬
‫מישהו עומד להיכנס בדלת הזאת‬
‫ולרצוח אותך.‬
‫אתה הורג אותי!‬
‫אין מצב שזה יקרה.‬
‫אני מבטיח לך,‬
‫זה בהחלט יקרה.‬
‫למעשה, זה קרה כבר יותר מ־200 פעמים,‬
‫וזה יקרה שוב,‬
‫בעוד חמש,‬
‫ארבע, שלוש,‬
‫שתיים…‬
‫מה לכל השדים?‬
‫בדיוק.‬
‫הנרצח הוא לי גרנר, בן 53. פושע מקצועי.‬
‫שוד מזוין, פריצות, אבל בעיקר פשעים קטנים.‬
‫אם כי…‬
‫הוא כנראה כבר לא כזה קטן,‬
‫כי כל הפשיזל הזה הוא שלו.‬
‫המה?‬
‫הפשיזל.‬
‫שם הספינה. ״פשיזל״.‬
‫סיבת המוות?‬
‫ירי בחזה. ואם זה לא היה מספיק דפוק,‬
‫הרוצח גם עשה את זה.‬
‫חיתוך נקי, על פרק היד, אחרי המוות.‬
‫אנחנו עדיין מחפשים את היד.‬
‫מה דעתך?‬
‫נראה לי שהזדיינתי איתו.‬
‫מייז, רק בגלל ששכבת במקרה‬ ‫עם נרצח אחד לפני כמה שבועות,‬
‫זה לא אומר ששכבת עם כולם.‬
‫איך אני אמורה לעמוד בקצב, קלואי?‬ ‫-של נרצחים, או של אנשים ששכבת איתם?‬
‫גם וגם.‬ ‫-וואו.‬
‫מייז נכנסת לתפקיד הלוציפר החדש שלך.‬
‫במסגרת תפקידה כציידת ראשים‬ ‫מטעם משטרת אל־איי,‬
‫היא עוזרת לי מאוד בחקירות.‬ ‫-כן.‬
‫כאילו לוציפר לא עזב בכלל.‬
‫אבל הוא עזב.‬
‫לפחות הספקתן להיפרד ממנו.‬
‫ממני הוא התעלם לחלוטין.‬
‫ועברו כבר חודשיים מאז שהוא עבר לפלורידה‬ ‫כדי לעזור לעסק המשפחתי.‬
‫פלורידה, כן.‬
‫שם הוא נמצא.‬
‫הוא לא ענה לי לאף מסרון או הודעה ישירה.‬
‫אפילו לא לסרטון ששלחתי לו‬ ‫של התוכון שרוקד טכנו.‬
‫תקשיבו, הוא פורש כנפיים ו…‬
‫והוא כזה…‬
‫מצד לצד, וזה פשוט קורע. אבל…‬
‫מבחינתי, לוציפר יכול…‬
‫שילך לעזאזל.‬
‫נראה לכן שהוא עושה ניתוחים פלסטיים?‬ ‫-היי, אלן…‬
‫תקלטי את האווירה בחדר.‬
‫קלואי, אני נורא מצטערת.‬
‫לא התכוונתי להגיד את המילה בל׳, פשוט…‬
‫הוא פשוט חסר לי, המשוגע הזה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני לגמרי מבינה.‬
‫למען האמת, עבדתי כל כך הרבה,‬
‫אנחנו עבדנו כל כך הרבה,‬
‫שלא הספקתי אפילו לעצור ולחשוב על זה,‬
‫האמת.‬
‫אפילו לא… חשבתי על זה.‬
‫אפרופו עבודה, יש קצה חוט?‬
‫עוד לא, אבל אדע יותר‬ ‫אחרי שהכול יחזור למעבדה.‬
‫יופי. תודיעי לי אם תגלי משהו.‬
‫בסדר.‬
‫טוב. סבבה.‬
‫עד אז, מייז… יש לנו עבודה אחרת לעשות.‬
‫רוצות לרקוד?‬
‫כי מאחת עד עשר, אתן תשיעיות,‬
‫ואנחנו מה שאתן צריכות.‬
‫לא…‬ ‫-אנחנו בסדר.‬
‫אז חזרתן הנה. שוב.‬
‫אמנדיאל!‬
‫מה קורה?‬
‫כן, אנחנו לא שולטות בזה.‬
‫מאז שהתחלת לנהל את לוקס,‬
‫זה כזה כיף!‬
‫אני מתחיל להבין למה לוציפר‬ ‫נהנה לבלות פה כל כך הרבה.‬
‫כן.‬
‫סלחו לי, גבירותיי.‬
‫ראיתי עסקת סמים הרגע?‬
‫לא, מה פתאום.‬
‫אני זז, אז…‬
‫תראה,‬
‫ל״לוקס״ יש הנהלה חדשה, וכללים חדשים.‬
‫אף אחד לא ימכור אצלי סמים…‬
‫בלי לשלם לי אחוזים.‬
‫בבקשה.‬
‫לחיי הזמנים הטובים.‬
‫אמן.‬
‫אז…‬
‫לא נהרגתי הרגע?‬
‫ובכן, כפי שניסיתי לומר לך‬ ‫לפני שהפריעו לנו בגסות,‬
‫אתה נמצא עכשיו‬ ‫בלולאת הגיהינום הפרטית שלך.‬
‫אז… ברוך הבא לגיהינום.‬
‫אני בגיהינום?‬
‫אני לא מבין.‬
‫סבל לנצח נצחים? ייסורים אין־קץ?‬
‫זה מושג די פשוט.‬
‫לא, כאילו…‬
‫ה־גיהינום?‬
‫האחד והיחיד.‬
‫אז תוציא אותי מפה!‬
‫זה לא תלוי בי, חוששני.‬
‫בגיהינום, אתה הסוהר של עצמך.‬ ‫אתה הבאת את עצמך הנה.‬
‫אז אני גם אוציא את עצמי מפה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אותה תגובה בכל פעם.‬
‫וזה לא פשוט כל כך.‬
‫אבל למה אני כאן?‬
‫זה בינך לבין רגשות האשם שלך.‬
‫זה מה שהביא אותך הנה,‬
‫וזה מה שיענה אותך מעכשיו ועד קץ הזמנים.‬
‫ועכשיו אנחנו מגיעים למחוזות השעמום, אז…‬ ‫אעשה לעצמי גירוש מרצון.‬
‫אנא,‬
‫תיהנה מייסורי הנצח שלך.‬
‫רגע, גבר…‬
‫אתה לא יכול לעזוב.‬
‫אתה לא יכול להשאיר אותי כאן לבד.‬
‫לא, לא תהיה לבד.‬
‫השדים שלי יהיו תמיד בסביבה,‬ ‫כדי לענות אותך וכולי. אז…‬
‫אל ייאוש, חבר.‬
‫לפחות תגלה לי מי הרג אותי.‬
‫זה כבר לא התפקיד שלי.‬
‫צר לי, אבל העיקר פה זה אתה,‬ ‫והכאב התמידי שלך.‬
‫טוב?‬
‫אבל היה לי הכול!‬
‫היאכטה הנהדרת הזאת במרינה דל ריי,‬
‫נשים, כסף…‬
‫היה לי הכול.‬
‫מרינה דל ריי?‬
‫לוס אנג׳לס.‬
‫אתה יודע…‬
‫יש סיכוי טוב שאני יודע‬ ‫מי מנהלת את החקירה שלך.‬
‫היינו צוות לעניין… פעם, מזמן.‬
‫כלומר…‬
‫אצלם, זה נמשך רק כמה חודשים, הרף עין,‬
‫אבל כאן למטה, חלף…‬
‫הרבה יותר זמן.‬
‫זה יום המזל שלך.‬
‫זה לא נראה ככה.‬
‫אעשה משהו שלא עשיתי כבר עידנים.‬
‫לזכר הימים ההם,‬
‫אני אפענח את הרצח שלך.‬
‫אז… איך זה יעבוד?‬
‫הרוצח ייכנס ויירה בי שוב? כי זה כאב.‬
‫בדרך כלל כן,‬ ‫אבל יש יתרונות להיותי אדון הגיהינום.‬
‫אתה מבין…‬
‫כל הדמויות בלולאת הגיהינום שלך‬ ‫מגולמות בידי שדים. אני יכול לשלוט בהם.‬
‫תעשה שלום, בליוס.‬
‫מה קורה?‬
‫אז…‬
‫אם אתה יכול להקפיא אותם, אז…‬
‫יהיה קל לגלות מי הרוצח, נכון?‬
‫אני יכול פשוט להרים את זה ו…‬
‫אוי, שיט!‬
‫שוב, זה לא כל כך פשוט.‬
‫אתה מבין, לולאת הגיהינום שלך‬ ‫מורכבת כולה מהזיכרונות שלך.‬
‫לא ראית את פניו של הרוצח, ולכן…‬ ‫כלום אחד גדול.‬
‫בלי לפגוע, בליוס.‬
‫וקח לך חופש עד סוף היום. מגיע לך.‬
‫אז איך נגלה מי רצח אותי?‬
‫באמצעות עבודת בילוש ישנה וטובה, אחי.‬
‫ולמזלך, למדתי מהטובה ביותר.‬
‫ובכן, הצעד הראשון:‬
‫מי רצה במותך?‬
‫לי היה חייב כסף להרבה אנשים.‬
‫אחי תמיד הסתובב עם אנשים מפוקפקים.‬
‫הוא היה מוציא כסף שלא היה לו,‬
‫נכנס לחובות, וגונב כדי להחזיר אותם.‬
‫האור פה חזק מדי בשבילך, בלשית?‬
‫לא, פשוט…‬
‫יש לי מין רגישות לאור.‬
‫אז כשמצאו את אחיך,‬
‫הוא היה על סיפון יאכטה יקרה מאוד‬ ‫שהייתה בבעלותו.‬
‫אולי הוא עשה שינוי בחיים?‬
‫כן…‬
‫דבר כזה עוד לא קרה.‬
‫אחי היה מגנט‬
‫לאנשים רעים ולדברים רעים.‬
‫הוא היה תקוע במעגל קסמים.‬
‫זאת בטח הייתה סתם הצלחה חולפת.‬
‫היה ברור שהוא ירֵד בסופו של דבר.‬
‫יש לך מושג למה שמישהו ירצה‬ ‫לכרות לו את היד?‬
‫כרתו לו את היד?‬
‫אלוהים! למה?‬
‫זה מה שאנחנו מנסים לברר.‬
‫זה לא מוכר לך בתור מסר כלשהו?‬
‫לא ראיתי את לי שנים.‬
‫אני כבר לא יכולה לומר שהכרתי אותו אפילו.‬
‫אם זה מסר,‬
‫זה לא מסר שאני יודעת לקרוא.‬
‫דקר! יש לי קצה חוט.‬
‫שב.‬
‫ספר לה מה שסיפרת לי.‬
‫טוב!‬
‫יש שמועות שמי שחיסל את לי‬ ‫זה דירטי דאג.‬
‫מי זה דירטי דאג?‬
‫דאג סרגיסיאן. הוא מנהל משחק פוקר‬ ‫למהמרים כבדים במועדון H.‬
‫שמעתי מחבר שלי, קיי־סוויס,‬ ‫ששמע מחבר שלו, אייט־בול,‬
‫שלי היה חייב לו הרבה כסף.‬
‫אז דאג חיסל אותו,‬
‫ואז כרת לו את היד כדי להעביר מסר.‬
‫מה המסר?‬
‫״אם לא משלמים, זה כמו לגנוב״?‬
‫קצת מובן מאליו, אם תשאלי אותי.‬
‫אבל היי… המסר התקבל,‬
‫כי אני חייב לדירטי דאג הרבה כסף שאין לי.‬
‫זאת הסיבה שרציתי לברוח,‬ ‫עד שהציפור הכועסת שינתה לי את התכניות.‬
‫נראה שנצטרך לבקר אצל דאג.‬
‫אחד כמו דאג…‬ ‫-ישיג עורך דין?‬
‫ברגע שיבחין במשטרה.‬
‫נצטרך…‬ ‫-קלף מיקוח.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-זו הדרך היחידה.‬
‫מה בנוגע ל…?‬ ‫-זה מסוכן.‬
‫אבל אם…?‬ ‫-הוא יצפה לזה.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫בשום אופן לא, מייז!‬
‫תתביישי לך!‬
‫בסדר!‬
‫נעשה את זה בדרך שלך.‬ ‫-יופי.‬
‫אז אנחנו מסכימות לתכנית?‬
‫כן.‬
‫נתחזה לשחקניות פוקר כבדות, נצטרף למשחק,‬
‫נגרום לדאג לפשל, נלחץ עליו‬ ‫ונסחט ממנו הודאה.‬
‫משהו מצחיק?‬
‫שלא תבינו לא נכון,‬
‫חתיכות כמוכן תמיד רצויות‬ ‫בשולחן הפוקר שלי.‬
‫אבל המשחק של דירטי דאג‬ ‫הוא הכי אקסקלוסיבי שיש.‬
‫בהזמנה בלבד, ו…‬
‫אתן לא תשיגו הזמנות.‬
‫אני יודעת מי יכול היה להשיג לנו הזמנה.‬
‫את לא צריכה את לוציפר,‬
‫ואני לא צריכה…‬
‫אני אשיג לנו הזמנה.‬
‫טוב.‬
‫היי, אלה!‬ ‫-היי! מה שלומך?‬
‫תודה רבה שבאת.‬
‫תודה רבה שהזמנת אותי.‬
‫כן… הבאתי את כל הדברים שביקשת,‬
‫אבל לא כתבת למה את צריכה את זה.‬
‫זה בשביל צ׳רלי, כמובן.‬
‫קיוויתי שתלמדי אותו על מדע.‬
‫אני מאמינה גדולה במטה״ם.‬
‫כן. מדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה.‬
‫חשוב ביותר.‬
‫צ׳רלי לא בן… חודשיים?‬
‫אני יודעת מה את חושבת,‬
‫אבל צ׳רלי הוא ילד מיוחד.‬
‫כן.‬
‫כל ילד הוא מיוחד בעיני אימא שלו, לא‬
‫לא, אבל צ׳רלי באמת מיוחד.‬
‫כן…‬ ‫-לכן המוזיקה הקלאסית,‬
‫שיעורי המדע, פילאטיס לתינוק…‬
‫הכול כדי לעזור לו לממש‬ ‫את הפוטנציאל שלו, שהוא…‬
‫שהוא משהו שהעולם עוד לא ראה כמוהו.‬
‫כן…‬
‫הנה, אראה לך.‬
‫טוב, צ׳רלי…‬
‫- הטבלה המחזורית של היסודות -‬
‫צ׳רלי, איפה הבורון?‬
‫את רואה? כן!‬
‫זה…‬
‫כן, באבאסקוואט! נכון!‬
‫כן. את רואה? זה בורון.‬
‫וואו!‬
‫כן, זה היה…‬
‫מדהים.‬ ‫-כן!‬
‫לעשות ילדים זאת מתנה אמיתית.‬
‫חשבת פעם לעשות ילדים?‬
‫בטח, כן.‬
‫אני מניחה, כלומר…‬
‫אבל… את יודעת.‬
‫הגבר קצת חסר לי במשוואה כרגע.‬
‫ו…‬
‫לבחורה הזאת יש טעם נוראי בגברים.‬
‫נמשכת לבחורים רעים, משום מה.‬
‫אבל את יודעת,‬
‫לשם שינוי, אני חושבת…‬
‫שמגיע לי בחור טוב.‬
‫את יודעת?‬
‫אז… שיעורי מדע.‬
‫ימי ד׳ ב־11:00.‬
‫בדקתי בלו״ז שלך וזה היום הפנוי שלך.‬
‫בטח, כן. ימי ד׳ מתאימים לי.‬
‫מה הריח הזה?‬
‫הצלחה.‬
‫שמנים אתריים, גבר.‬
‫הריח הזה נקרא ״הצלחה״.‬
‫״עוצמה״ אזל, אבל אם אתה רוצה…‬
‫אני יכול להשיג לך ״תקווה״.‬
‫זה מחולל פלאים.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫בטוח? בחייך, כל אחד צריך קצת תקווה.‬
‫אני בסדר.‬ ‫-לא? טוב.‬
‫טוב.‬
‫- תאמין בעצמך‬ ‫תהיה השינוי -‬
‫אני רואה שנכנסת חזק‬ ‫לקטע של שיפור עצמי.‬
‫כן.‬
‫כן, הייתי במקום לא טוב.‬
‫היו לי המון רגשות אשם, וזה.‬
‫אבל אתה יודע מה?‬
‫התחלתי לעבוד על עצמי,‬
‫וממש הייתה לי התעוררות.‬
‫אנחנו לא קרובים אפילו‬ ‫למימוש הפוטנציאל שלנו כבני אדם.‬
‫עשית פעם קרוספיט?‬ ‫-לא.‬
‫בחייך! לא!‬
‫שמע, תדע לך, דן.‬ ‫אני חושב שההתבוננות העצמית הזאת היא…‬
‫דבר טוב מאוד.‬
‫תודה, גבר. תודה.‬
‫מה קורה? למה באת?‬
‫כדי לדווח על פשע.‬
‫אמנדיאל, תפסיק לשחק אותה שוטר.‬
‫אסור לך כאזרח לעצור אנשים‬ ‫על חציה באור אדום והשלכת פסולת.‬
‫היה תמרור. היה ברור שזה אסור.‬
‫הילד היה בן שלוש.‬
‫אבל זה מצב שונה לגמרי, דן.‬
‫אני פועל במסווה עמוק ב״לוקס״,‬
‫מאורת החטאים של לוציפר,‬
‫וסוף סוף קניתי את אמונו‬ ‫של סוחר סמים אמיתי וכבד.‬
‫הגיע הזמן שתוותר, גבר.‬ ‫-דן, אני רוצה לעזור!‬
‫אני חייב לעזור.‬
‫טוב? אני…‬
‫אני חייב לעזור בהפיכת העולם‬ ‫למקום בטוח יותר.‬
‫אולי לא הייתי בכיוון בהתחלה, אבל…‬
‫זאת חקירה טובה, דן.‬
‫זאת חקירה טובה נגד סוחר סמים אמיתי.‬
‫״תהיה השינוי״.‬
‫נכון?‬
‫- תהיה השינוי -‬
‫אמרתי לך שאשיג לנו הזמנה‬ ‫למשחק הפוקר של דירטי דאג.‬
‫לא היה לי ספק, שותפה.‬
‫מייז, זה דם?‬
‫אל תדאגי.‬
‫זה מה שלבשת?‬
‫היי, אני מת על החליפה הזאת.‬
‫וכן, אני זוכר שזה מה שלבשתי‬
‫כששקעתי בחובות לאיש ההוא.‬
‫וכמה היית חייב?‬
‫משהו כמו 700 אלף דולר,‬
‫פלוס מינוס.‬ ‫-על סכום כזה הייתי הורג אותך בעצמי.‬
‫אחריך.‬
‫לולאת גיהינום מעולה.‬
‫עיר המלאכים, התגעגעתי אלייך.‬
‫היי.‬
‫זה האיש שהייתי חייב לו. דירטי דאג.‬
‫ערב טוב, גבירותיי.‬
‫היי.‬
‫ערב.‬
‫באנו הנה לשחק פוקר.‬
‫זה לא יהיה קשה.‬
‫פשוט נפסיד, נצבור חוב גדול,‬
‫ודירטי דאג יבוא אלינו.‬
‫הבנתי.‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫סלחו לנו…‬
‫למה התיישבת במקום שלי?‬
‫את אמורה להיות הממתק לעיניים.‬
‫מה פתאום! תראי אותך.‬ ‫התלבשת הכי זנותי שיש.‬
‫אני בחליפת מכנסיים.‬ ‫-מתי שיחקת פוקר לאחרונה?‬
‫בדיוק. הפואנטה היא להפסיד.‬
‫טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-תשחקי את, יקירתי.‬
‫חי נפשי…‬
‫טקסס הולדם.‬
‫כמה מלהיב.‬
‫אז מה תוכל לספר לי על דאגי־דאג שלנו?‬
‫לא הרבה.‬
‫רק שהוא נראה כמו טיפוס מפחיד וחזק.‬
‫מן הסתם. יש לו ראש מגולח וצוואר מקועקע.‬
‫מה היא הייתה עושה?‬
‫אה, כן!‬
‫תן לי את כל מידע הרקע הרגיל.‬ ‫מה לגבי ההרשעות הקודמות שלו?‬
‫הוא נתפס במהירות מופרזת?‬ ‫החזיר ספרים לספרייה באיחור?‬
‫מאיפה אני אמור לדעת?‬
‫יש משהו שאתה יכול לספר לי?‬
‫לא ממש.‬
‫אני די בטוח שהוא הרג אותי, בתור התחלה.‬
‫אבל לא היינו מיודדים.‬
‫מה עוד אתה רוצה ממני?‬
‫תודה.‬
‫דקר, מה את עושה?‬
‫אני מנצחת! היית מאמינה?‬
‫כן, אבל את אמורה להפסיד.‬
‫אני יודעת, אבל אני לא מנצחת אף פעם.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫הימור על כל הסכום.‬
‫זאת הייתה תחילת הסוף שלי.‬
‫יופי. סוף סוף אנחנו מתקדמים.‬
‫אז מה קורה עכשיו?‬
‫עכשיו דאג מציע לי אשראי,‬ ‫ולצערי הרב, אני מסכים.‬
‫וואו. היית ממש על הגל לרגע.‬
‫כן, נכון.‬
‫אם את רוצה להמשיך לבלות ולשחק,‬ ‫אני יכול להציע לך אשראי.‬
‫שאלה אחת: מה יקרה אם לא אוכל לשלם לך?‬
‫כן, שמענו סיפורים.‬
‫על אנשים שנהרגו.‬
‫את מתכוונת, היפותטית, כמובן,‬
‫לאדון מסוים במרינה דל ריי.‬
‫תראו, אני אדם שקול,‬ ‫בתנאי שתעשי מאמץ להחזיר לי.‬
‫דרך אחרת היא לרכוש יאכטה‬ ‫ולחטוף כדור בראש.‬
‫נשמע לי כמו וידוי.‬
‫מייז, לא בדיוק.‬
‫זוכרת? לי נורה בחזה.‬
‫זהו?‬
‫ככה נראה האשראי?‬ ‫הוא פשוט נותן לך מטבע זהב?‬
‫בלי שום תנאים, סעיפים, איומים?‬
‫זהו זה.‬
‫חייב להיות עוד משהו‬ ‫שיצביע על כך שדאג הוא זה שרצח אותך.‬
‫איזה רמז נסתר.‬
‫סימן.‬
‫אתה חייב לתת לי יותר מזה.‬
‫משהו. כל דבר, בלשית!‬
‫מי?‬
‫אתה חסר תועלת.‬
‫החקירה הזאת היא בזבוז זמן. כלומר…‬
‫זאת בכלל לא לוס אנג׳לס!‬
‫ואתה…‬
‫אתה לא היא.‬
‫רגע, מניין לכן איך לי מת?‬
‫אתן שוטרות?‬
‫נכון, ידידי המושחת.‬
‫אולי תבוא איתנו,‬
‫ותספר לנו למה אתה לוקח קרדיט‬ ‫על הרצח של לי?‬
‫נראה שמישהו מנסה לברוח.‬
‫אל תזוז.‬
‫עוד לא זוהה קבב הרחוב שלך,‬
‫אבל מצאתי עליו את זה: אקדח בקוטר 45.‬
‫כמו זה שהרג את לי.‬ ‫-כן.‬
‫וחושי העכביש שלי אומרים לי‬ ‫שזה כלי הרצח שלנו,‬
‫אבל אדע יותר כשאגיע למעבדה.‬
‫טוב. יופי.‬
‫את…‬
‫רוצה לטפס על העץ הזה, אלן?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫ראיתי את זה.‬
‫אולי תגידי לו להיצמד לקיר ו…‬
‫לפשק?‬
‫אלוהים…‬
‫מייז, זה…‬
‫זה טירוף מוחלט, טוב? אני…‬
‫נמאס לי מבחורים רעים.‬
‫בסדר?‬ ‫-בטח.‬
‫מה שתגידי.‬
‫לורד מורנינגסטאר?‬
‫יש פה מישהו שכדאי לך לפגוש.‬
‫איפה אני?‬
‫אוי. אני נורא מצטער. זה דוחה.‬
‫היי, את הבלשית?‬
‫אני שד, ו…‬
‫לורד לוציפר שלח איתי‬ ‫מסר בשבילך שקשור לחקירה.‬
‫לוציפר?‬
‫מה שלומו?‬
‫הוא מלך הגיהינום, אז… שלומו מצוין.‬
‫הוא רצה שאגיד לך ש…‬
‫זה מוגן איפה שאחסנת את זה.‬
‫מה? מה מוגן?‬
‫הדבר שאחסנת?‬
‫אחסנתי?‬
‫איפה?‬
‫לא יודע. את זאת שאחסנה את זה.‬
‫רגע, אני אחסנתי את זה?‬
‫כן. זה מוגן איפה שאחסנת את זה…‬
‫אוי, חרא.‬
‫הגוף הזה דפוק מכדי להיות חי.‬
‫אבל יש לך את זה, ו…‬
‫היי, זאת מזיקין?‬
‫חכה!‬
‫דקר!‬
‫מה פתאום הזזת את הגופה?‬
‫אז זהו זה.‬
‫גרומוס מאשר שהמסר עבר.‬
‫אז השד שלך פשוט קפץ‬ ‫לתוך הגופה של ההוא שנהרג?‬
‫וסיפר לבלשית את מה שהיא צריכה לדעת‬
‫כדי לעצור את מי שאחראי לרצח שלך.‬
‫אין צורך להודות לי.‬
‫אז…‬
‫אתה תחזור לעינוי שלך,‬
‫ואני אחזור לשלי.‬
‫היי, גבר…‬
‫אתה מדבר על בלשית כל הזמן.‬
‫מי היא?‬
‫מישהי שהשארתי מאחור,‬
‫לפני זמן רב.‬
‫נשמע שהיא חשובה מאוד.‬
‫לעולם לא תדע עד כמה.‬
‫אני מבין.‬
‫גם אני השארתי אנשים מאחור.‬
‫אנשים שיקרים לי.‬
‫אחותי, מג.‬
‫היא הייתה כל העולם בשבילי, ו…‬
‫עזבתי אותה.‬
‫עכשיו מאוחר מדי.‬
‫איך קוראים לבלשית שלך?‬
‫קראתי לה רק ״בלשית״, אבל…‬
‫שמה…‬
‫ממזר פיקח ומניפולטיבי!‬
‫ביצוע נאה.‬
‫הסחת דעת קטנונית כדי להתחבב על השטן,‬
‫בתקווה שאשחרר אותך‬ ‫מייסורי הנצח שלך, מה?‬
‫בנאדם… זה לא ככה!‬
‫אתה פשוט נראה כמו שטן ממש עצוב.‬
‫טוב, בסדר,‬
‫אולי גם טיפ־טיפה קיוויתי שתעזור לי.‬
‫כמה פעמים אני צריך להגיד לך‬
‫עד שזה יחדור למוח הזערורי שלך?‬
‫כל זה קורה באשמתך!‬
‫אתה יודע מה? זין עליך.‬
‫יכולת לעזור לי אם היית רוצה.‬
‫חשבתי שאתה אמור להיות הבוס כאן.‬
‫אתה לא ״מלך הגיהינום״?‬
‫אתה באמת רוצה לדעת למה אתה כאן?‬
‫כן?‬
‫אז תן לי להראות לך.‬
‫הגענו.‬
‫צ׳רלי באמצע שיעור יפנית.‬
‫כן.‬
‫סליחה. נהיה בשקט.‬
‫תקשיבי, תודה שהסכמת‬ ‫לשמור על טרייסי. רק לקצת.‬
‫ונורא רציתי לראות את התינוק.‬
‫כן, כמובן.‬
‫צ׳רלי ממש טוב עם ילדים.‬
‫גם התכוונתי להחזיר לך את אלה.‬
‫טוב.‬
‫תודה שהשאלת לי אותם.‬
‫וואו. אז קראת את כולם?‬
‫כן. די מהר, האמת.‬
‫ממש החכמתי.‬
‫אני נהנה ללמוד לחיות את האמת שלי.‬
‫יש לך עוד?‬
‫אלה כל ספרי העזרה העצמית שיש לי.‬
‫אולי תיתן לאלה לחלחל קצת, בתור התחלה.‬
‫אולי.‬
‫יפנית, אה?‬
‫כן. צ׳רלי קצת התעייף מהיוגה,‬
‫אז במקום סדנת תולדות האומנות במוזיאון,‬
‫עשינו לו הנחלת שפה באימפקט נמוך.‬
‫וואו. איזה לו״ז.‬
‫אני יודעת. זאת עבודה קשה,‬
‫אבל הכול כדי לגדל את הילד הכי טוב שאפשר.‬
‫הוא מיוחד.‬
‫כן. כל אחד חושב שהילד שלו‬ ‫יכול ללכת על המים, נכון.‬
‫לא חשבתי על זה.‬
‫לבטל את שיעורי השחייה.‬
‫את יודעת, אחד הדברים‬
‫שלמדתי מכל העבודה שעשיתי,‬
‫ומלהיות אבא…‬
‫כן?‬ ‫-זה שהחלק הכי טוב בחיים,‬
‫בלהיות הורה,‬
‫הוא להאט את הקצב וליהנות מזה.‬
‫לינדה, תקפידי להיות נוכחת ברגע.‬
‫בטח.‬
‫נוכחת לגמרי.‬
‫רגע, מה הקול הזה?‬
‫זאת הפעם הראשונה שהוא צוחק!‬
‫חודשיים.‬
‫זה באמת די מתקדם.‬
‫זה קל. הוא אוהב שעושים לו פרצופים.‬
‫טביעות האצבעות של הדרוס‬ ‫הובילו אותנו לוורנון גיל,‬
‫בן 37, רוצח שכיר מטעם ארגוני פשע זוטרים,‬
‫ותחושת הבטן שלי הייתה מדויקת:‬
‫סימנים מהאקדח שמצאתי עליו‬ ‫תואמים את הקליע שהרג את לי גרנר.‬
‫וגם מצאו 20 אלף דולר במזומן בתא המטען שלו.‬
‫זה התעריף להתנקשות.‬
‫אז גיל לחץ על ההדק,‬ ‫אבל מי שילם לו להרוג את לי?‬
‫אולי דירטי דאג שכר אותו?‬ ‫-אני בספק.‬
‫כבר דיברתי עם החבר של אלן.‬
‫הוא לא…‬ ‫-הוא בא אמש,‬
‫וגיל אמר שהוא איים עליו‬ ‫בגלל שלקח קרדיט על הרצח של לי.‬
‫אמר שזה רע לעסקים.‬
‫ואז הוא הצטרף למשחק פוקר.‬ ‫מישהו אחר שכר את גיל.‬
‫טוב, אני…‬
‫מצאתי קצה חוט, אולי.‬
‫מצאת קצה חוט בלעדיי? איפה?‬
‫אני לא יכולה לפרט.‬
‫מודיע חסוי. כן.‬
‫בטח.‬ ‫-חשוב להגן על מקורות.‬
‫נאמנות מעל לכול. כבוד.‬ ‫-כן.‬
‫אז… לגבי קצה החוט הזה?‬
‫כן…‬
‫״זה מוגן איפה שאחסנת את זה.״‬
‫איפה שאחסנתי מה?‬ ‫-רגע, את אחסנת את זה או היא?‬
‫אחסנת את זה, וזה מוגן.‬
‫מה אחסנתי?‬ ‫-לא, לא את.‬
‫מי אחסנה מה? אני מבולבלת.‬
‫גם אני מבולבלת. לכן אני מספרת לך.‬
‫״אחסנת את זה״…‬
‫יש! ידעתי שזה נשמע מוכר.‬
‫״אחסנת״…‬
‫פירוטי האשראי של לי.‬
‫היה לו תשלום קבוע‬ ‫למרכז אחסון בפקוימה בשם…‬
‫״אחסנת את זה״!‬
‫מדהים!‬
‫יופי. בואי נבדוק את זה.‬
‫אז מי העד שנתן את קצה החוט?‬
‫משהו מוזר מאוד קרה‬
‫עם הגופה של גיל.‬
‫היה לי פעם רכב כזה בדיוק.‬
‫זה הרכב שלי.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫בשורש של לולאת הגיהינום שלך.‬
‫אוי לא. לא פה.‬
‫אז למה לא סיפרת לי על השד?‬
‫גופות מרוטשות, שדים מהגיהינום…‬
‫זה הקטע שלי, קלואי.‬
‫כן, סליחה. זה פשוט קרה נורא מהר,‬
‫וזה תפס אותי לא מוכנה, לשמוע מלוציפר ככה.‬
‫זה פתוח.‬
‫מג?‬
‫טוב, קייל.‬
‫אם אתה רוצה להמשיך למכור אצלי,‬
‫בוא נקבע כמה כללי יסוד.‬
‫העדפתי את השיטה של ההנהלה הקודמת.‬
‫מדיניות ״חיה ותן לחיות״.‬
‫מה שהיה היה, קייל.‬
‫אני פה כדי לדבר על העתיד, אחי.‬
‫אני מציע לך לעבור אבולוציה.‬
‫אז איך זה אמור לעבוד?‬
‫החל מעכשיו, אתה תעביר לי 20 אחוז מההכנסות.‬
‫אלה התנאים.‬
‫אלה התנאים היחידים.‬
‫מה שתגיד.‬
‫המקום הזה הוא הצלחה ענקית.‬ ‫שנינו נעשה קופה.‬
‫לא כל כך מהר, איש קטן.‬
‫אם אתה רוצה למכור סמים אצלי,‬
‫זאת חייבת להיות סחורה איכותית. הבנת אותי?‬
‫הבנתי אותך.‬
‫טוב. בוא נראה.‬
‫ויש עוד הרבה מזה.‬
‫נראה כמו סמים טובים.‬
‫משטרה! ידיים באוויר!‬
‫ידיים באוויר!‬
‫אל תזוז.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מי הספק שלך?‬
‫קייל? ספר לי.‬
‫אין… ספק.‬
‫מאיפה הסמים?‬
‫מאימא שלי.‬
‫היא עברה ניתוח גב.‬
‫אין פה כלום.‬
‫רק שקית אחת.‬
‫הרגע אמרת שיש עוד. איפה?‬
‫חשבתי אולי לעבור אצל סבא שלי.‬
‫מוציאים לו את כיס המרה.‬
‫דן, רק רציתי שהעולם יהיה…‬
‫מקום בטוח יותר בשביל…‬
‫צ׳רלי.‬
‫כן.‬
‫זה מטורף, להיות הורה.‬
‫כשטריקסי נולדה,‬
‫ניסיתי להיות סופר־שוטר.‬
‫עצרתי כל פושע אפשרי.‬
‫ואז הבנתי. להעלים את הסכנה מהעולם‬ ‫זה כמו לנסות לאחסן את האוקיינוס בבקבוקים.‬
‫אתה רוצה שצ׳רלי יהיה מוגן?‬
‫פשוט תהיה שם בשבילו.‬
‫תהיה אבא טוב.‬
‫איך יכולת להביא אותי הנה?‬
‫אז המקום מוכר לך?‬
‫אלא מה, אלה הזיכרונות שלך.‬
‫זה הבית של הוריי.‬
‫הבית שגדלתי בו.‬
‫לא הייתי כאן 15 שנה.‬
‫מג.‬
‫נולדה לה תינוקת. האחיינית שלי.‬
‫זאת המסיבה שהיא עשתה לכבודה.‬
‫זאת הייתה הפעם האחרונה‬ ‫שכל בני המשפחה נפגשו.‬
‫קצת אחרי זה, אימא שלי חלתה, ו…‬
‫נפטרה.‬
‫ואבא שלי אחריה.‬
‫זאת הייתה ההזדמנות האחרונה שלי,‬
‫ולא נכנסתי פנימה.‬
‫מצאתי את המקום הזה בפתקיות האשראי האלה.‬
‫כל הזמן תהיתי למה לקחו את היד שלו.‬
‫ואז ראיתי את הכספת הביומטרית.‬
‫פתחו אותה בעזרת היד שלו.‬
‫נראה שכל כספו היה בה.‬
‫הכספת ב״שם אחסנת את זה״.‬
‫זה מה שלוציפר ניסה להגיד לי. על הכספת.‬
‫מי עוד ידע על זה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫החבורה שלו מפעם, אולי? הם היו קרובים.‬
‫מישהו כנראה שכר את גיל כדי לרצוח את לי‬ ‫ולהשתמש ביד שלו כדי להגיע לכסף.‬
‫ומה התכוונת לעשות עם האקדח?‬
‫שמעתי אתכן באות והתחרפנתי.‬
‫לקחתי את האקדח של לי כדי להתגונן.‬
‫חשבתי שאולי זה…‬
‫לא יודעת, הרוצח שלו שחוזר?‬
‫האמת? לא יודעת מה הייתי עושה‬ ‫אם זה היה מי שרצח את לי.‬
‫אני כועסת כל כך.‬
‫הרבה עבודה בשביל אח שכבר ויתרת עליו.‬
‫כן.‬
‫כל הזמן אמרתי לעצמי שזה לא משנה,‬ ‫שלא אכפת לי אם הוא איננו, אבל…‬
‫המוות שלו עורר הרבה רגשות.‬
‫האמת היא ש…‬ ‫-את עדיין מתגעגעת אליו?‬
‫כל יום חיכיתי שהוא יעבור בדלת.‬
‫עכשיו אני צריכה להשלים עם העובדה‬ ‫שהוא לא יחזור לעולם.‬
‫טוב. אקח אותך הביתה.‬
‫אני רוצה לקחת כמה דברים של לי,‬ ‫אם זה בסדר.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫נשבור כמה ראשים,‬ ‫ונגיע לחבורה הישנה של לי?‬
‫מייז, אני דווקא רוצה…‬
‫לעשות הפסקה ולעבד כמה דברים.‬
‫מה קרה?‬
‫אני חושבת שנמנעתי מהתמודדות‬ ‫עם העובדה ש…‬
‫לוציפר לא יחזור.‬
‫או ש…‬
‫קלטת שאת לא צריכה אותו.‬
‫אנחנו לא צריכות אותו.‬
‫או אף אחד אחר.‬
‫קלואי, את ואני…‬
‫אנחנו טובות.‬
‫מייז…‬
‫העניין הוא ש…‬
‫אני לא טובה.‬
‫ואני חושבת שגם את לא טובה.‬
‫אני לא יודעת מה בדיוק קרה‬ ‫בינך לבין חווה…‬
‫זה לא בגלל חווה.‬
‫אבל…‬
‫טוב, זה…‬
‫זה לא בגלל חווה.‬ ‫זה… מה שמול הפרצוף שלנו.‬
‫כאן ועכשיו. את ואני.‬ ‫-מייז, אני יודעת איך זה להרגיש נטושה.‬
‫את יודעת, העסקתי את עצמי בעבודה, ו…‬
‫ביציאות איתך, כדי ש…‬
‫לא אצטרך להתמודד עם זה, ו…‬
‫אני פשוט חושבת שאולי שתינו‬ ‫משתמשות בקשר הזה כדי למלא את החלל‬
‫שמישהו אחר הותיר מאחור.‬
‫אז…‬
‫אני חושבת ש…‬
‫מוטב שנעשה הפסקה‬
‫מהעבודה ביחד.‬
‫כן.‬
‫רעיון טוב.‬
‫נפלאות הגיהינום.‬
‫אז… המסיבה לתינוקת של אחותך, מה?‬
‫איזה מאורע משמח,‬
‫מלא בחמימות ובאושר…‬
‫חגיגה אמיתית של החיים.‬
‫אז קדימה. תיכנס.‬
‫אני לא יכול.‬
‫בטח שאתה יכול. זה פשוט.‬ ‫פתח את הדלת ותיכנס.‬
‫לא רוצים אותי שם.‬ ‫-הזמינו אותך, לא?‬
‫הם לא התכוונו לזה.‬
‫בחייך.‬
‫תירוצים! הם כמו חורי תחת.‬ ‫לכל אחד יש, ואף אחד לא רוצה לשמוע אותם.‬
‫אני לא ממציא תירוצים!‬
‫כל המשפחה שלך שם, אבל אתה כאן.‬
‫למה?‬
‫זה בגלל שאתה מפחד?‬
‫מפחד?‬
‫למה שאפחד להיפגש עם המשפחה שלי?‬
‫בגלל שאתה יודע‬
‫שאם תעבור בדלת הזאת, זה רק עניין של זמן‬
‫עד שתפשל שוב. נכון?‬
‫אולי זה ייקח יומיים, חודשיים, שנתיים,‬
‫אבל זה יקרה.‬
‫אתה תשדוד בנק, או תגנוב מכונית,‬
‫תמשכן פריט משפחתי יקר… זה בלתי נמנע.‬
‫במוקדם או במאוחר,‬
‫אתה תאכזב אותם‬
‫מחדש!‬
‫אז אתה מעדיף להתרחק מהם לנצח.‬
‫אתה צודק.‬
‫זה נכון. הכול.‬
‫כן.‬
‫רגע, זה…‬
‫לא קשור רק אליי, נכון?‬
‫של מי הגיהינום הזה בכלל?‬
‫ואז לי לקח אותי לסרט ״המסור״.‬
‫הסרט הראשון שלנו למבוגרים בלבד.‬
‫אני…‬
‫את! תניחי את האקדח על הדלפק.‬
‫טוב.‬
‫עכשיו.‬
‫בואו נשמור על קור רוח.‬
‫אתה רוד.‬
‫היית בחבורה של לי.‬
‫אתה רצחת אותו?‬
‫אחיך הלוזר לא השאיר לנו ברירה. הוא עדיין‬ ‫חייב לנו את החלק שלנו מהמכה האחרונה.‬
‫איפה הכסף מהכספת?‬
‫הוא לא אצלך?‬
‫הכספת הייתה ריקה כשהגענו.‬
‫מה מצחיק כל כך?‬
‫ברור שהוא איננו.‬
‫הכרת את אחי. הוא בטח חשב‬ ‫שיוכל להכפיל את הסכום בקזינו, או…‬
‫לא יודעת, הוציא אותו‬ ‫על היאכטה המטופשת שלו.‬
‫די למשוך זמן. איפה הכסף?‬
‫הכסף אצלי.‬
‫הוא כאן.‬
‫הוא בתיק.‬
‫תתכופפי!‬
‫אתה בטוח שזה הגיהינום שלי?‬
‫אם לא שלך, אז של מי?‬ ‫-לא יודע,‬
‫אבל נראה לי שאתה רק מענה פה את עצמך.‬
‫מגוחך!‬
‫שכחת שזאת לולאת הגיהינום שלך?‬ ‫מה זה קשור אליי?‬
‫אני רק אומר.‬
‫יכולת לבחור בכל רגע כדי לענות אותי,‬ ‫אבל בחרת ברגע הזה.‬
‫כי ברור שזה הרגע שהכי מכאיב לך.‬
‫כן…‬
‫וברור שאין לו שום משמעות מבחינתך.‬
‫אין לזה שום קשר אליי!‬
‫אני כאן בגלל שאני מלך הגיהינום.‬
‫זה התפקיד שלי. זאת החובה שלי.‬
‫עכשיו מי ממציא תירוצים?‬
‫אבל מי כמוני יודע. נכון?‬
‫כל החיים המצאתי תירוצים,‬
‫ומיליון סיבות מומצאות‬
‫לזה שלא דיברתי עם המשפחה שלי 15 שנה.‬
‫האמת היא שפשוט הייתי צריך‬ ‫לצאת מהאוטו המחורבן‬
‫ולהיכנס לבית הזה.‬
‫פספסתי את ההזדמנות שלי.‬
‫ואתה?‬
‫הפשטות האנוכית שלכם, בני האנוש,‬
‫לא מפסיקה להדהים אותי.‬
‫מה פתאום אתה חושב לעצמך‬ ‫שאתה יכול להשוות בינך וביני?‬
‫אני כאן מתוך אחריות.‬
‫השדים הכריזו על מרד.‬
‫הייתי מוכרח להגן על האנושות! להגן עליה!‬
‫לורד מורנינגסטאר.‬ ‫-מה?!‬
‫יש לו חדשות על הבלשית ההיא.‬
‫בואי הנה.‬
‫הם יפסיקו לירות כדי לטעון מחדש.‬
‫זה הרגע שבו תברחי.‬
‫אני אמשוך את האש. מוכנה?‬ ‫-לא, אני לא יכולה.‬
‫מג, תקשיבי לי.‬
‫את מסוגלת. לא ניהרג כאן. תתכונני.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫שלום, אנשים רעים!‬
‫מי המשוגע הזה?‬
‫אני מקווה שלא איחרתי למסיבה.‬
‫חשבתי להושיט לך יד, אבל…‬
‫נראה שמישהו הקדים אותי.‬
‫לוציפר, הכול בסדר?‬
‫אתה נראה אחרת.‬
‫טוב, אצלך חלפו רק כמה חודשים,‬
‫אבל שם למטה, הזמן פועל אחרת.‬
‫אצלי חלפו אלפי שנים.‬
‫אבל הדבר היחיד שעזר לי להחזיק מעמד‬
‫היה המחשבות עלייך.‬
‫- לחיות, לצחוק, לאהוב -‬
‫אז לא תעלה לשם ותעזור לחברה שלך?‬
‫יש לי אמון מלא בבלשית. היא…‬
‫מסוגלת להסתדר בכוחות עצמה.‬
‫אני…‬
‫בדיוק במקום שבו עליי להיות.‬
‫טוב, גבר.‬
‫תעשה מה שאתה מבין.‬
‫היא תהיה בסדר גמור בלעדיי.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬