Lucifer, jag är här.
Är du klar?
Lucifer?
Varför är det så mörkt här?
Va?
Lucifer?
Inspektören.
Planen är ändrad, jag åker inte.
Va? Men vi har ett fall.
Det har hänt nåt. Var snäll och gå.
Vad har hänt? Mår du bra?
Jag kan inte...
Jag får dem inte att försvinna.
Vad har du på ryggen?
Jag sa att du skulle gå!
- Vad pågår? - Jag kan inte...
Jag kan inte kontrollera dem!
Nej! Inspektören!
Inspektören!
Ta min hand!
Inspektören.
- Nej! - Nej!
Och sen vaknade jag.
Det är ingen dröm jag är van vid.
Mycket mindre naket.
Vad tror du att den betyder?
Det är nog ganska uppenbart.
Att... jag behöver stadigare räcken?
Eller så är det en symbolik.
Menar du mina vingar?
Ja, du har tydligen problem.
Det skulle du med, om din far hade placerat ett par på dig.
Tagit ditt djävulsansike. Tagit din identitet...
Vem vet vad mer han tänker ta från mig.
Lux.
- Jobbet med LAPD. - Eller Chloe.
Hon kanske är en del av det,
men det handlar inte om henne. Det handlar om mig.
Så kan vi fokusera på det som spelar roll?
Vilket är vadå?
Att visa min far att han inte får kontrollera mig.
Han är inte så mäktig som han tror.
- Hur ska du göra det? - Genom att trotsa honom.
Jag ska ta bort Pierces odödlighetsförbannelse
så att han äntligen får dö.
- Det är bara ett problem där. - Bara ett?
Allt jag försökt hitta på har Pierce redan försökt med.
Jag har slut på idéer.
Min brunn är tom och det
- är därför jag är här. - Jaha...
Jag vet inte hur man tar bort en sån förbannelse.
Nej!
Jag vill att du tar bort min mentalblockering.
Hypnotisera mig, eller nåt.
Jag har hört att det funkar för rökning och sömnproblem, så...
Tyvärr är det inte så det fungerar.
Det finns ingen lätt fix för brist på idéer.
- Inte? - Nej.
Du måste bara ha tålamod.
Man vet aldrig när inspirationen slår till.
Tack, doktorn.
- För att du var ohjälpsam idag. - Lucifer...
Hej, Amenadiel.
Hej, Ella.
Du vet, ikväll...
Nej.
Nej, du får inte ställa in igen.
Jag vet, förlåt. Jag har bara så mycket jobb.
Kan du inte skolka?
Inte om jag vill vara en ansvarsfull vuxen.
Okej. Men...
Om du inte är en ansvarsfull vuxen, då?
Bara den här gången.
Kom igen!
Chloe, saknar du aldrig
att ha galet kul, som när du var barn?
Jag var ett ganska vuxet barn.
Det är aldrig försent att börja.
Jag vet. Tyvärr, kan jag inte.
Kan vi ta neonpartyt nån annan gång?
Decker, du kommer snart
att inse vad du missat.
Så söt på dig.
Du har aldrig varit tyst så här länge förut.
- Funderar du på nåt? - Nej. Det är problemet.
Hurså?
Jag har ett problem jag måste lösa, men jag har en mentalblockering.
Har du nånsin bara fått slut på idéer
när du jobbat på ett speciellt svårt fall?
Jag menar innan jag kom.
Just det.
Inte egentligen.
Jag har kommit till en återvändsgränd i brist på bevis,
men det finns alltid en ny vinkel.
Skrytmåns.
Offret heter Kathleen Pike, 33.
Hon är författare till en bästsäljande framtidsserie som heter...
...Class of 3001.
Hon hittades med huvudet inslaget av hennes egen vintageskrivmaskin.
Ironin är ganska påtaglig.
Vad är det vita?
Jag vet vad ni tänker: "Hon är syntetisk."
Aliens, androiden som blödde vitt...
Ingen? Seriöst?
Glöm det. Det är smält glass.
Det verkar som om offret tänkte dyka ner på glassen
när nån dök upp och skrev om efterrättsmenyn på den skrivmaskinen.
Riktiga sår här.
Vem hittade kroppen?
Kathleens redaktör, Vincent Green. Han är ute vid poolen.
Men Daniel...
Ditt huvud är mestadels tomt.
Precis, och ändå lyckades du med den här improvisationen.
Hur hittar du på såna saker direkt?
Första regeln för improvisation är: "Ja, och."
Jag och vadå?
Det är namnet på tekniken.
Jag har hört dig prata om det förut,
men jag förstår inte vad det betyder.
Du håller med om allt som sägs, "Ja".
Och du säger det första som du kommer att tänka på, "Och".
Det är ologiskt.
Jag är desperat. Jag provar allt.
Ja, och...
Jag fick samtalet från Kathleen sent i går kväll.
Hon var äntligen klar med boken.
Vi planerade att jag skulle komma idag
och hämta manuskriptet.
Brukar du hämta manuskripten personligen?
Från Kathleen, ja.
Det finns bara en kopia eftersom
hon skriver allt på skrivmaskinen.
Ja, och... Hon dog av skrivmaskinen också.
Vet du nån som skulle göra så mot henne?
Några kända fiender?
Nej, Kathleen är extremt omtyckt. Hon hade miljoner hängivna fans.
Jag vet hur besatta fans kan bli över sin idol.
Ja, och... över deras tuttar.
Som efter då du gjorde Hot Tub High School.
Ni tror väl inte att det var mitt fel?
Hurså?
Jag var så exalterad att hon var klar,
att jag twittrade nyheten till hennes fans.
Jag pratade väl om boken
och antydde det actionfyllda robotrebell-slutet
hon hade talat om för mig.
Bara du inte twittrade hennes adress.
Så klart inte, men nån kan ha hittat den.
Nån som ville läsa boken först?
Ja, och... Nån som ville säga åt henne
att robotuppror inte kunde ha varit tråkigare.
Varför säger du hela tiden "ja, och"?
Det är en improvisationsgrej som jag hoppas
ska få mig ur min idétorka.
Men du säger ju bara vad du brukar säga,
men med orden "ja, och" framför.
Ja, och... Det fungerar tydligen inte.
Dumma Daniel.
Idétorka. Precis som Kathleen.
Vad menar du?
Hon hade det värsta fall av skrivkramp som jag sett.
Det tog fem år att lista ut hur hon skulle avsluta serien.
Strunt i det. Hur botade hon skrivkrampen?
Jag vet inte. Hon sa att jag skulle förstå när jag läste.
Sa att hon förklarade hur hon kom igen
- i bokens efterskrift. - Men du har inte läst den?
Nej, det finns bara en kopia och jag har inte sett den.
Efterskriften kan förklara
hur jag själv kan komma över min egen skrivkramp.
- Va? - Vi måste hitta den.
Mördaren?
Menar du att vi måste hitta mördaren?
Precis. Så att han kan lämna över boken.
Linda, jag måste säga...
De senaste veckorna har varit otroliga.
Oj.
Du är bra på att vara sockersöt, eller hur?
- Jag tycker detsamma. - Bra.
Tja...
Nån dag kan vi kanske ha den här dejten offentligt.
Jag avskyr att smyga, men Maze...
Jag vet, hon får inget veta.
Jag vill berätta. Jag vet bara inte hur.
Jag erkänner
- att jag är rädd. - Det borde du vara.
Maze kommer inte att ta det bra.
Jag känner mig så skyldig...
Jag har undvikit hennes samtal.
- Är vi fega? - Ja.
- Men Linda, det är Maze. - Maze.
- Vet du hur det är med henne? - Hon mår säkert bra.
Upptagen som prisjägare och allt.
Men...
Jag kan höra med henne om det får dig att må bättre.
Kan du?
- Bara se till att hon mår bra. - Självklart.
Jag gör allt för dig.
Vadå? För smörigt?
"Max plågades av förvirring
Om Jessica verkligen älskade honom, varför hade hon kysst Tristen?
Och i baksätet på hennes flygande bil, dessutom."
Den här har sålt i miljoner.
Kyssar utan tunga och stjäla sprit från föräldrarna, jag menar...
Var finns sexet? Drogerna?
Robotupproret kan inte komma fort nog.
Var din high school-upplevelse lika patetiskt barntillåten?
Jag hade inte mycket till high school-upplevelse.
Skolkade du ofta? Plötsligt gillar jag dig mer.
Nej, barnskådisar har inte mycket tid
för vanlig skola. Antingen provspelar man eller så spelar man in.
Så det är mest privatlärare.
Jag kanske missade en hel del.
Varför läser du dem?
Jag tror inte de leder oss till Kathleens mördare.
Kathleens efterskrift förklarar hur hon kom över sin skrivkramp.
För att förstå kan jag behöva ett sammanhang.
- Ifall att hon ger exempel? - Precis.
Har du några ledtrådar till mördaren?
Ja, faktiskt.
Nån som kallar sig för Ashley3001Fan.
Det var några ganska upphetsade bråk online med Kathleen.
Hon var tydligen inte så glad över
att det tog så länge att göra klart boken.
Stackars Kathleen.
När ska folk förstå att skrivkramp är ett allvarligt tillstånd?
Kathleen höll med.
"Jag behöver inte svara dumma troll som dig.
Det finns en orsak till att jag är författaren och du ett fan.
Du skulle kanske försöka bidra med nåt till samhället."
- Aj. Snyggt, Kathleen. - Ja.
Efter att Kathleen offentligt gjorde ner henne,
försvann Ashley från nätet.
Tror du att Ashley var så förödmjukad av sin hjälte
att hon ville hämnas?
Det är möjligt.
Låt oss hoppas det, för jag måste hitta boken...
Mördaren.
Jag vet att du menar "boken".
Det gjorde jag.
- Hej, Amenadiel. - Hej, Trixie.
Är Maze här?
- Tyvärr inte. - Inte?
Kan du säga att jag kom förbi?
- Visst. - Tack.
Snyggt jobbat, Trixie.
Varför vill du inte träffa honom? Amenadiel är snäll.
"Snäll"?
Om han var snäll skulle han inte
smyga bakom ryggen på mig med min vän.
Och ljuga om det.
- Varför gör de så? - Jag vet inte. För att de suger.
Mamma säger att folk ibland är rädda för att säga sanningen.
De behöver kanske lite hjälp.
Det är ingen dålig idé.
Att hjälpa folk att säga sanningen är min grej.
Jag cyberspårade Ashley3001Fan hit.
Och glassen från brottsplatsen kommer härifrån.
- Ashley kan vara en av de tre. - Ja.
De verkar vara banala YA-typer.
Men att skopa glass åt andra
dag in och dag ut, verkar ännu tråkigare.
Ja, men de får vara med sina vänner.
Det är inget vuxenansvar.
De verkar ha roligt.
Dumt skoj.
Sen när gillar du dumt skoj?
Hej. Kriminalinspektör Decker, LAPD.
Jag vill ställa er alla några...
- Stilla. - Duktigt.
Snälla, ring inte mamma.
Det var bara en joint.
Claire, vad händer?
Claire? Är du inte Ashley?
Nej, jag är Ashley.
Ashley är en man.
Ja, jag är en man.
Och jag är manager här. Vad pågår?
Det som pågår är att du måste ge mig boken.
Annars visar jag dig den sanna meningen
med att kräva glass.
Okej?
Okej.
Jag ska fråga dig snällt, Ashley. Var är boken?
Jag säger ju att jag inte har nån bok.
Varför hittades då det här i Kathleen Pikes hem?
3000 och Yum. Ja.
Det är en smak som jag skapade för Kathleen
och jag tog den personligen till henne.
Brukar du alltid hämta glass till dina mordoffer?
"Mord"?
Vänta.
- Är Kathleen död? - Mycket.
Hon var vår generations bästa författare.
Va?
Hennes böcker handlar om high school-draman.
Vad kan en man i din ålder tycka är så bra med dem?
High school var den bästa tiden i mitt liv.
Att läsa 3001 får mig att känna mig som 16 igen.
Och böckerna är djupare än ni tror.
Vi känner till ditt bråk online med Kathleen.
Det blev infekterat.
Det måste ha gjort ont att hon förolämpade dig framför alla.
Jag borde aldrig ha sagt det jag sa.
Jag skickade henne några av mina texter. Som en olivkvist.
Vänta. Är du författare?
Ja. Jag har skrivit massor av klassiska 3001-fanfiction.
Kan inte tänka mig att Kathleen gillade det.
Kathleen gillade mina texter.
Hon bad mig hjälpa henne skriva klart den sista boken.
Bad hon dig om hjälp?
Så Kathleens lösning på skrivkramp var att anlita nån annan?
Ja, men när hon läste mina versioner
beslöt hon att hon ville göra på annat sätt.
Men hon sa att det hjälpte henne att avsluta boken själv, så...
Gjorde det? Hur då?
Vad exakt hjälpte henne att komma över skrivkrampen?
Hon sa att hon insåg att hon måste vara mer äkta.
Gå tillbaka till sin första inspiration.
Det är fullständigt meningslöst.
Vad var den första inspirationen?
Vet ni inte?
Karaktärerna i Kathleens böcker baseras på riktiga personer.
Och alla historier togs från verkligheten i Westside High,
här i LA.
Max. Jessica...
Isabel. Hon ändrade inte ens på deras namn.
Hade hon några originalidéer alls?
Hon ändrade på efternamnen.
Och hon måste hitta på
alla futuristiska scifigrejer.
Tro mig, sånt är inte lätt.
Jag skriver på en egen bok
om en rättsmedicinare som pratar med spöken.
Gör du? Vad gör du när du får slut på idéer?
Jag får aldrig slut på idéer. Jag har alltför många.
Mitt problem är hur man väljer.
Skryt inte. Tack.
Så författaren avslöjande alla de här personernas hemligheter.
Det låter som ett motiv.
Jag tror att Charlotte...
Miss Richards har rätt.
Om nån såg redaktörens tweet som meddelade en ny bok,
så kanske han eller hon dödade henne så att den inte skulle komma ut.
Huvudkaraktärerna i Class of 3001.
Om boken avslöjar några hemligheter så är det deras.
- De här är våra misstänkta. - Okej.
Balkung, sexbomb, cheerleader, skurken,
examenstalaren, sportkillen.
En av de sex vanartiga har min bok.
- Vi tar in dem. - Du har bara spekulationer.
Inte tillräckligt för att ta in dem.
Även om vi tog in dem, så har vi inget att komma med.
Varför skulle de erkänna nåt?
Enligt superfan Ashley
skyndade Kathleen för att få boken klar
till high school-träffen
som är imorgon kväll.
Alla misstänkta är i stan för att vara med.
Det gav dem möjligheten.
Och det ger oss en möjlighet att vara med.
Bra. Vad väntar vi på?
Det är en high school-träff. Alla känner alla.
Om inte... Du är Todd Cornwell.
- Vem är det? - Precis.
Todd Cornwell...
Ensamvarg, acne, tjocka glasögon, allting.
Gick i college i Europa
och när jag förföljde Kathleens klasskamrater online
var Todd den enda med noll närvaro på sociala medier.
Lucifer. Du får gå som Todd.
Nej, seriöst. Han liknar ju dig.
Har allt runkande äntligen nått dina ögon, Daniel?
Ingen kommer att tro det även om jag säger
att jag fått en ansikts- och kroppstransplantation.
Det kan vara enda chansen. Jag kan gå som din dejt.
Vänta. Todd har redan svarat ja.
Charlotte, finns det nåt lagligt sätt att hindra honom från att gå?
Det är inte lagligt att distrahera Todd
med till exempel en prisjägare,
om nån behöver mig så är jag på rummet,
och hör inte planen.
- Bra. Du ringer Maze. - Gärna.
Medan du forskar på våra misstänkta.
Ha så kul.
Maze.
- Jag är så glad du är här. - Jaha...
Du verkar upptagen.
Jag ringde några gånger. Hörde aldrig av dig igen.
Ja. Det har varit så mycket på jobbet.
Jag hoppades att du hade fått en pojkvän.
- Pojkvän? Varför skulle jag... - Ja.
Definitivt ingen pojkvän.
- Jaså? - Ja. Så singel. Så...
Så singel.
Då borde jag ordna nåt åt dig.
- Jag vet precis vem. - Så omtänksamt
av dig, Maze, men det vill du nog inte göra.
Snälla. Jag vill.
Vad är bästa vänner till för?
Jag vet, det är bara jag och blinddejter.
- Går det imorgon kväll? - Imorgon kväll?
Äsch. Jag tror jag är upptagen.
Låt mig göra det här.
Då blir det imorgon.
Nej.
Mamma?
Vad gör du vaken? Gå och lägg dig.
Lägga mig? Det är morgon.
- Jag kommer att missa bussen. - Va?
Har jag varit uppe hela natten?
Kom igen.
Gå. Skynda, hämta skon.
VÄLKOMMEN TILLBAKA - AVGÅNGSÅR 2001
Oj!
En high school-träff är ett populärt tortyrsätt i helvetet.
Det är vackert.
Du försökte inte ens att likna Todd.
Varför det? Om jag var Todd skulle jag vilja likna mig.
Herregud! Titta.
Det är Emily och Bo. Tristen och Jessica.
Och där är Max som pratar med Isabel.
Hon duger inte åt honom faktiskt.
Vad sa du?
Max och Isabel, två av de misstänkta.
Balkungen och sexbomben.
Lucifer, döm inte.
Det är så mycket mer med dem än stereotyper.
- Det är bara... - Är du seriös?
Ja, böckerna är djupare än du anar.
Alla karaktärer är så trovärdiga
och rika och man kan relatera till dem...
De är alla här.
Och en av dem är troligen en mördare.
- Ja. - Ja.
Okej, jag skriver in oss
så att vi äntligen kan träffa...
Så att vi kan förhöra misstänkta.
Vad händer?
Vi har tre personer var att fråga.
Vi tar reda på vem som är orolig över att Kathleens bok publiceras.
Ja och var alla var på mordnatten.
Ja.
Lyssnar du ens?
Jag kan inte fatta att jag säger det, men fokusera.
- Jag behöver efterskriften. - Okej. Förlåt.
- Herregud! - Va?
Det är Jessica.
Kan du fatta att hon fick ihop det med Tristen
på laserbollbanan?
Ingen fara, Jessica är på min lista.
Så jag är den första här.
Jag går och tar en drink i baren.
Linda.
Amenadiel, vad gör du här?
Maze bjöd in mig.
Jag trodde hon ville prata efter att jag kom förbi igår.
Maze ordnar en blinddejt för mig.
Tänk om du är min blinddejt?
Det är ju inte logiskt.
Om hon inte vet om oss och försöker göra oss osäkra.
Och tortyr är hennes grej.
Linda.
Det här är Todd.
Din dejt.
- Hej. - Det här är en blå lobelia.
Indianerna använder dem mot förstoppning.
Tack.
Men vad gör ni två här?
Dubbeldejt.
Är det inte fint?
Nej.
Ursäkta oss. Isabel.
Todd? Udda Todd.
Förlåt. Du ser bara så annorlunda ut.
Jag tar det som en komplimang.
Har du en brittisk accent?
Jag har haft många accenter under åren,
men den här är tydligen den bästa.
Du är så rolig och sexig.
Jag vet.
Men jag måste ställa några frågor.
Visst. Vi pratar om gamla tider.
Kan du fatta att Kathleen ska ge ut en bok till?
Jag vet. Den subban älskade att tjäna pengar på oss.
Hon suger.
Och ärligt talat försöker vi alla gå vidare.
De böckerna förstörde våra liv.
Jag måste flytta till Maine.
Vet du vad det står i hennes sista bok?
Vad som gav henne den slutliga idén?
Böckerna handlar om dig, eller hur?
Vet du vad som händer i hennes nya bok?
Är det några stora hemligheter som kommer fram, eller...
Blir Isabel verkligen gravid?
Vem är du?
Vad gjorde du för två kvällar sen?
Jag var hemma och gjorde en ansiktsbehandling.
Jag var med Tristen.
Tror jag.
När jag kom hit var det riktigt sent.
Du döljer nåt.
Och jag tror att jag vet vad.
Det är för att du var med Bo och du ville inte att Isabel skulle veta.
Men vem bryr sig om vad Isabel tycker.
Speciellt efter det hon gjorde mot dig på kemilektionen.
Inser du att du har tur som har kvar din hand?
Spelar det roll var jag var för två nätter sen?
Det som spelar roll är att ikväll...
...är vi tillsammans.
Var var du för två nätter sen?
Vi pratar nånstans där det är lugnare.
Okej.
Ja, prata.
Ni två har så mycket gemensamt.
Ja. Linda, du är terapeut.
Och Todd, du går i terapi.
Diskutera.
- Du måste inte... - Jag är sängvätare.
Det är vanligare än folk tror.
Du är underbar.
Jag är så glad att hon övertygade mig att skippa klassträffen.
De flesta seriemördare är sängvätare.
Jag känner en kärlekskontakt, gör inte du?
Nu skruvar vi upp volymen.
Servitör.
Linda, det här är utom kontroll.
Vi måste bara ta oss igenom kvällen.
Vi klarar det.
Så, Todd,
har du några hobbyer?
Jag gör min egen tandkräm.
Var var du för två nätter sen?
- Kom igen, Tristen. - Jag minns inte.
Försök.
Jag sa ju att jag inte minns.
Säg sanningen nu.
Okej. För några nätter sen bröt vi oss alla in i skolans pool.
Bara en liten fest före festen.
- Varför är det hemligt? - För vi bjöd inte alla.
Inte dig, till exempel.
Jag är ledsen.
Om vi visste hur cool du blivit, skulle vi ha bjudit dig också.
Så du säger att ni alla har samma alibi?
Vi slösar bort vår tid.
Var är inspektören?
Jag gillar dig, Chloe.
Du är annorlunda.
Synd att du inte gick i high school med oss.
Ja.
- Det hade varit fint. - Ja.
Du skulle berätta
var du var för två kvällar sen?
Är det verkligen
vad du vill prata om?
Jag vill verkligen veta.
Max.
Vad gör du? Vem är det?
Vi pratar och varför bryr du dig?
Du var otrogen mot Max med Tristen.
Det var 15 år sen.
Jag är fortfarande arg för det.
Förlåt att jag var otrogen,
men det var bara för att jag trodde att du låg med Emily.
Jag skulle aldrig bedra dig.
Jag vet det nu.
Jag läser 3001.
Den visade mig hur mycket du älskar mig.
Ibland tänker jag på
att bli tillsammans igen.
Jag också.
Vad är det som pågår här? Max.
Jag trodde det bara skulle vara vi.
Jag är inte med på en fyrkant.
Gör det till fem.
Jag fattar inte att jag säger det, men det är inte jag heller.
Så du låg med Emily?
Och sen drar du in den här personen?
- Jag är inte vem som helst. - Jag har precis träffat...
Vi blir aldrig tillsammans igen.
Berättade du inte om oss?
- "Oss"? - Ja, oss.
Jag har inte sagt nåt sånt.
Ingen av de här dödade Kathleen.
Va?
- "Dödade"? - Va?
- "Inspektören"? - Jag har upptäckt
att de alla har samma alibi.
De bröt sig in på området för två nätter sen
och hade ett poolparty. Eller hur?
Så Kathleens mördare är inte här.
Se hur ansvarsfull jag är.
Var det därför ni uppträdde så konstigt?
Ja.
Förlåt att vi inte bjöd dig, Todd,
men du är väl inte arg?
Du var med Kathleen i alla fall.
Va?
Todd var med Kathleen för två nätter sen?
Ja, det var vad han sa i mejlet.
Gjorde jag?
Vadå? Han var en fantastiskt mattekille, nu hjälper han mig med skatten.
Jag tror att jag är mördaren.
Tydligen tog Maze Todd till en restaurang i Hollywood.
Konstigt ställe för en kidnappning, till och med för Maze.
Vad har Todd för motiv att döda Kathleen?
Han är inte ens med i böckerna.
Precis. Udda Todd är nog trött på att lämnas utanför.
- Jag borde ha tänkt på det. - Ja, det borde du.
Men nån fick fallet att handla bara om dem.
Ganska oprofessionellt, men jag förlåter dig.
Jag vet.
Jag fattar inte att jag blev så engagerad.
Jag försökte nog bara gottgöra allt det roliga tonårsdramat
som jag missade.
Jag fick inte ens gå på min egen skolbal.
Det är löjligt, jag vet.
Nej, det är det inte.
Och det är bästa sättet att rensa en infekterad tand.
Så underbart.
Jag är så glad att vi gjorde det här.
Jag har saknat er.
Jag menar...
Så klart man saknar.
Sluta. Det är opassande. Vi är på en restaurang.
- Vem bryr sig? - Jag.
Det gör mig obekväm.
Gör det?
Gör det här också dig obekväm?
Maze! Varför beter du dig så här?
För att hon vet.
Du vet. Eller hur?
Och du torterar oss.
Det är så otroligt elakt.
Är det jag som är elak?
Det är du som har sprungit runt
och ljugit om den här flirten i veckor.
Så klart vi ljög. Se på dig.
Du har en tendens att överreagera.
Det gör jag inte.
- Maze, kan vi lugna oss? - Nej!
Nej.
Jag tar inte order från nån patetisk pappas pojke.
Säg mig, Amenadiel,
är det här det gudomliga syftet som din far skickade dig för?
Så att du kan sätta på nån...
- Självisk människa? - Självisk?
Allt jag gör är lyssnar på era problem.
Allas problem.
Så ja, för en gångs skull satte jag mig själv först
och gjorde vad som gör mig glad.
Så stäm mig. Eller tortera mig. Eller ännu bättre,
varför inte spetsa mig på en av dina knivar?
Men innan du gör det,
ska du veta att det inte var en flirt,
det som Amenadiel och jag hittade
var helt oväntat,
men 100 % äkta.
Men du är min vän.
Maze?
LAPD, släpp vapnen.
Ja, jag besökte Kathleen för två nätter sen.
Natten då hon blev mördad.
Blev Kathleen mördad?
Kära nån!
Och ni tror att jag gjorde det?
Så klart ni gör.
Knäppgöken.
Ensamvargen.
Jag är van vid att bli dömd efter mitt utseende.
Det är därför jag inte ville ha social media.
Jag vet inte ens hur Kathleen hittade mig.
Hittade Kathleen dig?
Hon ville diskutera den sista boken i serien med mig.
Varför pratade hon om det med dig?
- Du finns inte ens med i böckerna. - Ja.
Jag blev också förvånad.
Det visade sig att hon inte bara skulle ha med mig i sista boken...
Hon gjorde mig till hjälten.
Fick du läsa boken?
Nej. Hon ville inte att jag skulle läsa den än.
Kathleen väntade på klassträffen.
Hon ville skriva den klart för att kunna visa den för alla.
Så du har ingen aning om vad det stod i efterskriften?
Efterskriften? Nej.
Men hon berättade om intrigen.
Att det var ett fredligt slut.
Inga skandaler, inga insiders mot de som stod utanför, bara...
Folk som äntligen förstod varandra.
Så som hon beskrev det
lät det vackert.
- Och tråkigt. - Och inte alls
som det actionfyllda robotslutet som redaktören berättade om.
Jag anar en ny teori.
Jag ska ringa ett telefonsamtal.
Mr Green.
Hej, kriminalinspektör Decker, LAPD.
Hur kan jag hjälpa dig?
Jag bara undrar om Kathleen nånsin pratade med dig
om att jobba med en ghostwriter?
Ghostwriter? Nej. Önskar jag hade vetat det.
Då hade boken kanske blivit klar tidigare.
Jag förstår, så...
Hon nämnde aldrig en fanfictionskribent vid namn Ashley Collins?
Han är manager för en glasskiosk som heter Scoop Science.
Faktiskt nämnde Kathleen nåt slags
övernitiskt fan som uppfann en specialsmak åt henne.
Hon tyckte det var läskigt.
Varför frågar du? Är han en misstänkt?
Jag kan inte berätta nu,
men du har varit otroligt hjälpsam. Tack.
Känner du för lite glass?
Hej, Vincent.
Söker du Ashley? Ledsen om du blir besviken.
- Vad gör du här? - Släpp vapnet.
Du är anhållen för mordet på Kathleen Pike.
Du ljög för oss, Vincent.
Jag ringde Ashley, han bekräftade att robotslutet
var hans version och inte Kathleens.
- Det betyder ingenting. - Men det är misstänkt,
så jag tittade på trafikövervakningen.
Du åkte till Kathleen på mordnatten.
Men sa han inte
att han inte gick dit förrän följande morgon?
Okej.
Ja, jag var hos Kathleen den natten.
Om ni hade väntat i fem år på boken som jag,
så hade inte ni heller velat vänta en sekund till.
Men när du fick den gillade du inte vad du läste.
Jag var förfärad.
Hon avslutade serien på tråkigaste möjliga sätt.
Och du är orolig över försäljningen.
Vi skulle förlora miljoner utan rätt slut. Ashleys slut.
Så du och Kathleen bråkade om vilket slut ni skulle använda?
Och hon vägrade använda den bra versionen, så ja,
jag kastade den dumma skrivmaskinen på henne.
Men även med Kathleen död visste du att du inte kunde publicera
Ashleys slut som hennes.
Så du kom hit för att ta hand om den enda lösa tråden.
Säg mig nu, Vincent.
Kathleens manuskript.
- Var är det? - Jag har det inte.
- Jag förstörde det. - Vad gjorde du?
Jag kunde inte låta nån läsa det patetiska slutet.
Jag måste läsa efterskriften för att fixa mitt problem
och nu säger du att det är borta!
Lucifer, bort!
Vad stod det?
- I efterskriften? - Ja.
- Hur fixade hon skrivkrampen? - Jag vet inte.
Hon sa att inspirationen kom när hon insåg
att hon inte kunde ändra det hon hade gjort.
- Det hjälper inte alls! - Lucifer, sluta!
Nu får jag aldrig veta...
- Mår du bra? - Nej.
Långt ifrån.
Påminn mig om att aldrig gå på en blinddejt igen.
Jag tyckte att du och Todd fick bra kontakt.
- Jag har funderat. - Ja.
Mycket.
- Rätt galet det Maze gjorde. - Håller med.
Men hon hade rätt.
Vi borde aldrig ha ljugit för henne.
Och jag borde inte ha ljugit för mig själv.
Dig själv?
Vad menar du?
Hur mycket jag än försökte att övertyga mig själv,
så visste jag att det vi gjorde skulle såra henne,
men jag gjorde det ändå.
Så mycket ville jag vara med dig Amenadiel.
Du har gjort mig gladare än jag varit på en mycket lång tid.
Men...
Jag var självisk.
Maze är min vän.
Jag kan inte vara med dig längre.
Inte när det gör så här mot henne.
Det är inte rättvist att hon tar det här ifrån oss.
Jag vet.
Jag väntar mig inte att du förstår.
Men jag vill inte vara sån.
Det är inte sån jag är.
Jag förstår faktiskt.
Jag var kanske inte heller mig själv.
Så nu är det över.
Jag antar det.
Lucifer,
jag är här, du ville träffa mig?
Ja, jag ville kolla
att du är en bra polis igen.
"Den goda polisen"?
Jag gillar vårt partnerskap mycket bättre
när du gör allt jobb och jag är den roliga och oansvariga.
Ja.
Jag rycktes med lite på klassträffen.
En aning.
Det fick mig att inse en sak.
Allt high school-drama som jag missade...
Tjejskvallret,
korridorförälskelserna,
alla skoldanser...
Det är inte sån jag är.
Jag gillar att vara en ansvarsfull vuxen.
Okej.
Så du längtar inte längre efter allt high school-pladder?
Nej.
Jaha, då...
Då vill du inte det här heller.
Inspektören,
vill du gå på balen med mig?
Jag fattar inte att du gjorde det.
Tack, Lucifer.
Jag är glad att du fick vad du behövde.
Men du...
Du hittade aldrig inspirationen som du sökte.
Tänker du nånsin berätta vad det är du försöker lösa?
Det är komplicerat.
Berätta ändå.
Okej då.
För mycket länge sen
lade käre far en förbannelse på
en av mina vänner.
Och jag vill bryta den förbannelsen,
och visa far att han inte är så mäktig som han tror.
Han kan inte kontrollera honom.
Eller mig.
Bortsett från galna metaforer, får jag
- komma med ett råd? - Varsågod.
Om jag har lärt mig nåt av den här upplevelsen,
så är det att det är bättre att gå framåt än att sitta i det förflutna.
Det var det Kathleen insåg.
Vi kan inte skriva om historien.
Du kan inte.
Men jag kanske kan. Du är ett geni.
- Tack? - Du har gett mig en idé.
Jag behöver bara gå tillbaka
och ta bort orsaken till att den finns.
Tack.
Översatt av: Ulrika Lindfors-Davis