РЕД ТУ МАРС ПРОДЖЕКТ
Търсиш ли нещо? - Здрасти. Търся Луцифер.
До самозаблуждения ли стигна вече? Ще ги преодолеем. Обещавам.
Всичко е наред. Той наистина се върна.
Видях го вчера, а и има нов случай, затова...
Чакай, Луцифер върнал ли се е? Наистина ли?
Да... Да...
Имам обхват, батерията е заредена, но не ми е писал. Страхотно.
Не че се изненадвам. Не ми каза, когато замина.
Защо да ми каже, когато се върне?
Ела, разбирам причините да си му ядосана,
но и той имаше причина да замине така внезапно.
А и докато го нямаше, е минал през Ада.
Затова може би няма да е зле да не му се сърдиш много.
Хубаво ще е той отново да е тук. Той ми липсваше, разбираш ли?
Не както липсва на теб. Не го намирам за атрактивен.
Той ми е като брат. - Да...
Както и да е...
Здрасти. Здрасти, аз съм Луцифер.
Луцифер Светлоносеца. Светлоносеца.
Аз съм Дяволът.
Аз съм Дявол, който държи на думата си.
Дявол.
Здрасти. Аз съм Луцифер. Луцифер Светлоносеца.
Здравей, инспекторе. Не бих излъгал. Не и теб, инспекторе.
Инспекторе.
Джуди Мейсън? - Да. Горката Джуди.
Биохимик и командир на "Ред Ту Марс Проджект",
симулация, проектирана от "Броуди Аероспейс".
Има ли нещо общо с технологичния милиардер Андерс Броуди?
Миналата година говорихме с него по случай. Той има яхта.
Има и космически кораб. Богат е. Всички в екипажа тук са такива.
Джуди е била единственият учен.
Другите петима са цивилни, платили куп пари за място на Марс.
Лично Броуди ще ги направи първите колонизатори на Марс.
Ако изпитанията минат по план. - Това не изглежда да върви по план.
Джуди е била наръгана във врата.
Има ябълка и този косъм,
който беше в онзи кървав отпечатък от стъпка.
Не намерих кръв по ничии дрехи. Убиецът я е изчистил.
Никой не влиза и не излиза, затова убиецът е един от петимата.
Имаме си мистерия със заключена стая, ми амига.
Добре. Камерите записали ли са нещо?
Да, но голяма част от записа вече е изтрита.
Добре. Ще говоря с екипажа, после ще се върна в участъка.
Здравей, инспекторе. - Луцифер. Навсякъде те търсих.
Ами, тук съм и тук искам да бъда.
Как можа да заминеш, без да кажеш "Довиждане"?
По дяволите. - Избяга във Флорида и ни заряза!
Флорида...
Да, да, бях във Флорида. Майка ми се разболя лошо.
Нали поемаше семейния бизнес? - Да. Защото майка ми се разболя.
Само че във Флорида е гадно. Има куп буболечки и няма Ела Лопес.
Не мога вечна вечно да ти се сърдя! Но...
Инспекторе, какво има? - Може ли...
Да.
Излъга я. - Не. Ти я излъга. Аз те подкрепих.
Ти никога не лъжеш.
Инспекторе, за теб са минали само два месеца.
Аз обаче прекарах хилядолетия в Ада.
Някои неща се промениха. Може би за добро.
Една благородна лъжа може да е от полза.
Здрасти. - Ти се върна. Страхотно.
Ето един пример. Даниъл...
Радвам се, че те виждам. Между другото, изглеждаш прекрасно.
Хубава гривна. Ти ли я направи? - Не. Това е аметист.
Изчиства чакрите ми. - Късмет с това.
Благодаря, братле.
Виждаш ли? Новият Луцифер.
ЛУЦИФЕР
ЛУЦИФЕР! ЛУЦИФЕР! ЛУЦИФЕР!
Какво, Луцифер върнал ли се е? - Да! Това е невероятно.
Много... Много съм щастлива. В екстаз съм...
И седнахме. Какво има?
Вероятно нищо сериозно, но Луцифер се държи... различно.
Как така различно? - Не знам.
Сигурно няма общо с това, че му казах, че го обичам,
преди да замине, а той не ми каза същото.
Само че той каза...
"Беше ти, Клоуи. Винаги си била ти."
Това е сериозно, защото обикновено не се обръща към мен по име.
Почти сигурна съм, че не се държи странно, защото съм го стреснала.
Мисля, че ако Луцифер се държи странно,
това вероятно се дължи на факта, че той беше, сещаш се, в Ада.
Да. - За нас са минали два месеца,
но той ми е казвал, че там времето тече различно.
За него може да са минали хилядолетия.
Да. Той каза същото и на мен. Ако не ме лъже.
Само че знаем, че той никога не лъже, нали?
Нали?
Всъщност, тази сутрин открих,
че Луцифер е преосмислил позицията си за честността.
Интересно. Сигурна съм, че през каквото и да минава той,
то няма нищо общо с теб и с чувствата му към теб.
Сигурно му трябва време да се приспособи.
Сещаш се, да си припомни живота тук.
Да. Да. Това е... Права си. Това е.
Трябва да му припомня какъв беше на Земята и да го побутна.
Това е. Благодаря ти, Линда. Ти си гений.
Вие двамата сте идеални един за друг.
Може би.
Екипажът се състои от петима души.
Трябва да разберем кой е имал мотив да убие Джуди.
Разпит, спомням си. Важна работа. - Скучна е, но я правиш забавна.
Винаги. Просто си такъв.
Добре, да се захващаме за сериозната работа, става ли?
Ти... Мразила си Джуди, нали? - Ами... Не я обичах.
Истината е, че тя беше крадла. Крадеше ни порционите.
Е... Стомахът си иска своето, нали? Всички си имаме копнежите.
Чудя се за какво копнее тя. - Сигурно да не й крадат храната.
Джуди подразни ли те с нещо друго? - Да, всъщност.
Побесня, като взех една малка дозичка.
Искам като пътувам, да се забавлявам, нали?
Това ми напомня нещо. Забравил си това на бюрото ми.
Инспекторе. Още не е дори обедно време.
Разбирам, че поведението й може да е дразнещо.
Не знам, не ме е дразнила.
Понякога говореше шумно по телефона, но иначе беше мила.
Лъжеш. - Не. Не лъжа.
Ти ли искаше да направиш това. - Не. Все нещо не ни казваш.
Не искам да говоря лошо за мъртвите, но с Джуди нищо не беше забавно.
За цялото време тук имахме само пет книги
и тя издаде финала на всяка от тях.
И ти какво? Отхапа главата на някой прилеп ли?
Или я наръга? А, Шарън? - Мъжът ми отхапа глава на прилеп.
Стига! Лъжеш!
Извинявам се за непрофесионалното й поведение.
Няма нищо. Така и не ти благодарих за всичко, което направи за Ози.
Единият принц на мрака благодари на другия.
Да, добра работа.
Значи като изключим книгите, си харесвала Джуди?
Да. Всички я харесваха. Особено мъжете.
Беше умна и секси. Но не само тя разбираше от наука.
Аз сама съм проектирала пет парфюма.
Плодовите аромати се приемат противоречиво,
но всички харесват дините ми.
Ти сериозно ли няма да кажеш нищо? Опитай се да я свалиш.
Защо? Може да е убийца. - Чакайте. Не съм убила Джуди.
Не бих я наранил.
Не съм убийца. - Не съм я убил.
Това канела ли е?
Не, не съм я наръгала.
Брей. Доникъде не стигнахме. - На мен ли го казваш?
Какво ти става? Добре ли си? - Разбира се. Всичко е наред.
Не искаш ли да направиш, нещо импулсивно, неуместно или греховно?
Например... Ето, изяж това.
Не съм гладен. - Не е това причината да го изядеш.
Май... - Здрасти.
Това моят пудинг ли е?
Да. Заповядай, Даниъл. Да ти е сладко.
Добре. Каква игра играеш? - Никаква. Просто изглеждаш гладен.
Плюл ли си вътре? Плюл е вътре. - Намерих нещо!
Косъмът от кървавия отпечатък е от овца.
Ако някой не се е занимавал с нещо извратено...
Не го казвай. - Няма.
Някой е внесъл косъма от извън купола.
Това си е вълнуващо. Добра работа, госпожице Лопес!
Време е да говорим с ръководителите на проекта.
Ти си гений!
Страхотно е, че той се върна, нали?
Доколкото разбрахме, влизането и излизането е било забранено.
Само че са носили провизии, нали? - Не.
Симулираме истинско пътуване до Марс.
На такова никой не идва да доставя неща.
Ами поддръжката?
Всичко се прави на място, но не е необходима много работа.
От първия проект насам сме направили много подобрения.
Хората ни притесняват повече от оборудването.
Какво значи това?
Една от основните причини за тези симулации
е нуждата да оценим психологическата сила на пътниците.
Трудно е за човек да бъде изолиран с непознати толкова дълго,
далеч от приятели, близки и хора, които обича.
Участвах в "Ред Уан Марс Проджект". Това променя човека.
Но като мина време, почувствахте ли се като себе си...
Честно казано, не знам. Не съм сигурен, че това ще стане.
Сигурно това е подействало зле на връзките ти.
Инспекторе,
един от екипажа не каза ли, че Джуди е говорила силно по телефона?
Да не е спорила с някого в дома си? - Едва ли.
Телефоните на проекта не са свързани с външни мрежи.
А някой тук имал ли е проблеми с Джуди?
Може би Донован? - Кой?
Инженер, който работеше тук.
Побесня, когато Джуди беше предпочетена пред него за командир.
Отиде да крещи на Броуди и Броуди го уволни.
Донован си тръгна доста емоционално. - Така ли?
Добре...
Инспекторе, усещах, че въпросите ти не са само за случая.
Притесняваш се, че съм се променил. Аз наистина се промених.
Чувствата ми към теб обаче не са се променили.
Моля те, само ми дай още малко време.
Разбира се. Колкото ти трябва. - Благодаря ти.
Как можа?
Луцифер, как можа да се върнеш вкъщи без мен?
Не съм Луцифер! Не съм Луцифер! Не съм Луцифер!
Луцифер ми каза, че има брат близнак.
А ти си Мейзикийн.
Приятно ми е.
Аз съм Михаил.
Михаил, а?
Откъде да знам, че не си Луцифер и не ме лъжеш, за да не те пребия?
Луцифер не лъже, забрави ли?
Крилата ми на тези на Луцифер ли ти приличат?
Хубаво. Защо си тук? - За да поправя една неправда.
Гледах си моята работа в Рая, когато Гавраил дойде и ми каза:
"Луцифер се върна в Ада. По своя воля."
Както си представяш, зарадвах се.
А после Рафаил започна да обяснява как Луцифер е пораснал,
а Реми каза: "Каква саможертва само."
Изведнъж чувах само това: "Луцифер! Луцифер! Луцифер!"
Значи му завиждаш? - Не. Бесен съм.
Луцифер най-после прави това, което му е отредено, а те го хвалят.
Той се разбунтува срещу татко. Срещу всемогъщия Бог, за Бога!
Откога поздравяваме осъдения, че си търпи присъдата?
Ако познавам самовлюбения си брат, а аз го познавам,
това със саможертвата и отговорността е пълна простотия.
Не знам кого иска да измами, но знам,
че щом чуе, че някой е тук и си играе с неговите играчки
и дори може да счупи някоя,
ще дойде, за да покаже истинското си лице.
Затова...
Здравей, Лос Анджелис.
На мен ми се струва, че само ти се опитваш да мамиш.
Късмет с това. Човеците са умни. Особено Клоуи Декър.
Признавам, тя заподозря нещо,
но аз ще се науча да играя Луцифер по-добре,
а после ще й разбия сърчицето.
Знаеш ли как да бъдеш Луцифер?
Знаеш ли нещо за Земята? За човеците?
Наблюдателен съм, госпожице Мейзикийн.
Знам много неща.
Защо мислиш, че ще ти позволя това? - А защо да не ми позволиш?
Защо да не ми помогнеш?
Казах ти, знам много неща.
Знам, че си бясна на брат ми. Присъедини се към мен.
Примами го тук и ще можеш да нариташ истинския Луцифер.
Или ще продължиш да пребиваш пиана. Ти си решаваш.
Здравей, братко. - Здрасти, Луци. Луци! Ти си тук!
Чакай малко. Ти си тук.
Да. Стана ми скучно и реших пак да се кача тук.
Както и да е, до после. - Чакай, чакай малко!
Трябва ми още малко информация, братко.
Кой пази Ада? - Никой, но не се тревожи.
Демоните обещаха да са добри. Почерпих ги и им пуснах филмчета.
Наглееш. - Винаги наглея, братко.
Знам какво те притеснява. Страх те е за малкия Чарли, нали?
Да, Луци, точно така.
Какво ще попречи на демоните пак да дойдат за него?
Имах причина да се върна в Ада. Вече не се притеснявам.
Всичко е точно, повярвай ми.
Това е най-скорошната адресна регистрация на Донован Гловър.
Ако отиде на Марс, никой няма да намери Уолдо.
Тази вечер приличаш повече на себе си.
Така ли?
Донован Гловър!
Полиция!
Май не те чу.
Тръгна към моста. - Ако тръгнеш на запад...
Ще му отрежем пътя. - Четеш ми мислите.
Добра работа, инспекторе.
Хайде де!
Полиция! Излезте от колата!
Ами, това беше забавно.
Мислех, че сте от Събиране на вземания.
Извинявайте, че откачих. Само тази кола ми остана.
Не трябваше да откачаш пред шефа си.
Значи знаете за това. Той си го заслужи.
Повиши неквалифициран кандидат. - Говориш за Джуди.
Която ти си наръгал. - Чакайте, Джуди мъртва ли е?
Много. - И подозирате мен?
Абсурд. Първо, цяла седмица бях по интервюта в Тексас.
Върнах се снощи.
Второ, не съм я докосвал. Броуди ме вкара в черен списък.
Какво ще направи, ако някой пипне неговата Джуди?
Неговата Джуди ли? - Да. Имаха връзка.
Затова тя получи повишението.
Шефът не спазваше собственото си правило
срещу връзките между колеги. - Броуди е женен.
На Джуди й е писнало да е другата. - Крещяла по телефона.
Броуди решил, че жена му ще ги разкрие.
И решил проблема. Има достъп до контролната зала.
И може да изтрие записите от камерите.
Да. Трябва да говорим с Броуди. - Точно така. Благодаря ти.
Между другото, никога няма да бъдеш Райън Гослинг.
Какво правиш? - Буквално не правя нищо.
Винаги правиш нещо. Кроиш някаква дяволия.
Разбрах защо не можем да се свържем с Броуди.
Мъртъв ли е? - Не е в Рая. В космоса е.
Провежда суборбитални изпитания на совалката до утре сутринта.
Значи...
Това означава, че аз и ти сме свободни за вечерта.
Да. Да. Значи ще си отида вкъщи и ще вечерям. Съвсем сам.
До после, инспекторе.
Това покана ли беше? - Не питай мен.
Човекът е цяла загадка.
Луцифер.
Донесох любимата ни храна. Бургери и пържени картофи.
Инспекторе. Инспекторе! Почакай!
Инспекторе, моля те... Инспекторе... Моля те! Моля те!
Нека обясня. - Мейз? Мейз?
Държиш се съвсем различно! Опитвам се да те разбера, но...
Инспекторе... - Не. Остави ме.
Вече дори не знам кой си ти.
Права си. Честно, дори аз не знам кой съм.
Прекарах долу толкова много време, че изгубих себе си.
Опитвах се отново да стана онзи Луцифер, който познаваш,
но когато видях Мейз, Адът се върна в мен.
Клоуи, това не означаваше нищо. Само ти си важна за мен.
Така ли? Откъде да знам, че не лъжеш?
Защото ти вече лъжеш. - Не и пред теб. Ти си различна.
Не бих те излъгал.
Да... Трябва да си отида. Трябва да помисля.
Инспекторе...
Нищо не е по-вдъхновяващо от суборбиталната гледка.
Освен може би гледката от Марс.
Нека ви кажа нещо. Джеф Безос е нищо пред нас.
Тази мисия ни доближава до...
Инспекторе, за снощи... - Няма да го обсъждаме.
...до мечтата си. - Извинете.
Гордея се. Казвам ви... - Господин Броуди, може ли за малко?
Съжалявам. Изчакайте с останалите журналисти.
Чакайте малко. Теб те познавам.
Да. Ти ми помогна да намеря прошка. - Да. Точно така.
Как си? - Отново, благодаря ти.
Постъпи много готино. Благодаря ти. Постъпи...
Смъртта на Джуди направо ме смаза. Не очаквах да загубя служител така.
Знаем, че сте спали с нея.
Може би не е искала да ви дели с друга повече.
Може би е заплашила да те издаде пред жена ти или пред хората.
Трябва ли ми адвокат?
Имате достъп до купола и до камерите.
Имате и най-силния мотив. - Мисля, че ми трябва адвокат.
Сега е моментът да направиш онова. - Кое?
Онова с погледа. - Да. Да, това.
Господин Броуди, последен въпрос. - Пали колата.
Кажи ми, от какво наистина се страхуваш?
Боя се, че хората ще разберат.
Че си убил Джуди ли?
Не. Че мразя космоса.
Астронавтските простотии ме плашат!
Започнах проекта, за да се конкурирам с Безос и Мъск.
Просто за публичност. - Значи не ти се ходи на Марс?
Дори в колата ми става лошо. На симулацията щях да припадна.
Как ще отида на Марс? - Джуди знаеше ли, че мамите?
В началото - не. Откри, когато беше в купола.
Звънна ми. Беше бясна. Заплаши да каже на пресата.
Това ви дава още по-силен мотив. - Нищо подобно.
Разубедих я. Казах, че единственият ми избор е да направя пътуването.
Сдобрихме се. Казвам ви, нямам нищо общо със смъртта й.
Имате ли алиби за преди три вечери? - Цяла нощ повръщах вкъщи,
защото на следващата сутрин трябваше да съм в консервата.
Има ли кой да потвърди? - Май няма.
Без адвоката си няма да кажа нищо повече.
Мислех, че сме приятели.
Дан. Броуди си повика адвокат.
Не можем да направим нищо без още доказателства.
Сега се връщам.
Разстроих те още повече, нали? Като го питах от какво се страхува.
Всъщност, Луцифер, точно обратното. Това ми помогна да разбера.
Не съм била в Ада и се надявам да не отида там,
но от теб знам, че е ужасно място.
Ако наистина си прекарал хиляди години там,
лъжите и страхът не са изненадващи.
Наистина, променил си се, но това е разбираемо.
Мисля, че е време да приема това.
Ще се видим ли в участъка?
Да. - Добре.
Казах ти. Текилата дразни стомаха.
Линда. - Здрасти.
Стана ли време за обяд? - Да.
Щях да ти се обадя...
Чудех се дали може да задържа Чарли за още една нощ?
Не си ли на работа?
На работа съм, но най-доброто място за него е тук, с мен.
Аменадил, кога за последно остави Чарли?
Преди петнайсет или шестнайсет часа. - Добре, Аменадил, дай ми бебето.
Добре. Какво има? - Слушай.
Не искам да те плаша, обаче Луцифер се върна.
Клоуи ми каза. Какво от това? - Как какво? Не пази демоните в Ада.
Луцифер не би се върнал, ако има някаква опасност, нали?
Предполагам. И той каза така. А и Луцифер не лъже.
Какво има?
Нищо... Клоуи ми каза, че откакто се е върнал,
Луцифер е започнал да лъже. - Какво?
Не би излъгал за нещо такова. - Да. Разбира се. Прав си.
Не трябва да се оставяме на страховете.
Добре. Ела тук, бебчо.
Декър.
Бясна ли си? Като ме видя с Луцифер...
Мейз, знам какво се опитваш да направиш.
Така ли? - Да. Изобщо не те бива.
Така ли? - Да. Да.
Опитваш се да се извиниш по твоя си демонски начин.
Така ли? - Виж... Бях ядосана.
Беше ужасно да видя Луциер така. Само че знам, че ти си...
В момента си уязвима. Самотна си. Ева ти липсва.
А и като ви видях, разбрах, че и Луцифер страда.
Отчаяно се нуждае от любов. Естествено, че ще се обърне към теб.
Осъзнах и че искам аз да съм до него.
Във всеки възможен смисъл.
Даже мисля, че е време да изведем връзката си до ново ниво.
Да не би да казваш, че ще легнеш с него?
Надявам се да е малко по-романтично, но да...
Мисля, че чакахме достатъчно.
Арагорн, това не е твоят меч.
Будна съм. Съвсем будна съм.
Мисля, че е време да отидем за кафе, Луцифер.
Стига толкова.
Знаеш ли, гладна съм.
Искаш ли нещо от автомата?
Да му се не знае. Забравила съм си парите.
Нещо против да...
Какво искаш? От любимото ти?
От онези кифлички... А може би нещо различно.
Замислих се. Различен си. Понякога промяната е за добро.
Знаеш ли, мисля, че новият Луцифер ми харесва.
Израснал си.
А аз исках досегашните ни отношения.
Може би е време да продължа. Двамата да продължим напред.
Искаш ли след като разрешим случая, да дойда у вас?
Добре.
Виж ни само.
Да. Хубави сме, нали?
Може би има отражение.
Извини ме.
Отражение...
Луцифер. Луцифер?
Доктор Линда Мартин. Здрасти. - Значи наистина си се върнал.
Да. - Чудесно. Сигурно се радваш.
Всички се чудят... Кой пази Ада? - Какво? Не се притеснявай.
Последния път, когато Адът остана без надзор,
демони дойдоха за детето ми, затова кажи нещо повече.
Разбирам, че те е страх за детето.
Не ме е страх, че ще се удари на люлките, Луцифер.
Забрави ли какво стана?
Опитаха се да отведат Чарли в Ада. Това е сериозно.
Разбира се, че ме е страх за детето ми.
Искам той да е в безопасност.
Разбирам. Страхуваш се за бебето си.
Но не е само това, нали?
Страхуваш се, че си лоша майка.
Защо имам чувството, че има причина за това?
Но спокойно. Адът не е оставен без надзор.
А и колкото повече мисля за това,
толкова по-вероятно е да си остане така.
Ще върнеш ли до момента преди изключването на камерите?
Нищо. - Превърти малко напред.
Продължавай, продължавай. Още. Тук. Спри.
Боже. Права си. Има отражение.
Убиецът на Джуди е изтрил записа само от влизането си в кадър.
Дори не се е замислил за отражението си.
Но не му виждам лицето. - Знаем ли чий е този скафандър?
Не е на човек от екипажа. Този има външна кислородна тръба.
Скафандрите на "Ред Ту" нямат такава. Те са с вътрешна.
Дали промяната е за добро? - Със сигурност.
Добре. Мисля, че се сещам откъде е старият скафандър.
Луцифер, да тръгваме. - Добре. Добре.
Късно е. Сигурно трябва да дойдем утре сутринта.
Луцифер, нямаме заповед.
Луцифер. Луцифер. Къде си?
Нищо. - Ами, да си ходим.
Сам Чавес! Полиция! Не стреляй! - Полиция? Слава Богу...
Хвърли оръжието. - Съжалявам. Съжалявам.
Арестуван си за убийството на Джуди Мейсън.
Моля? Не я убих аз, а Андерс Броуди. Помислих ви за него. Затова стрелях.
Откъде знаеш, че той е убиецът?
Джуди откри, че проектът е въздух под налягане.
Каза ми и заедно започнахме да търсим доказателство за пресата.
Само че тя беше твърде силно свързана с проекта и с Броуди и...
Предупредих я. Предупредих я да не говори с него.
Тя стана нетърпелива. Сега е мъртва.
Защо не ни каза по-рано? - Познавате ли Андерс Броуди?
Очаквах и мен да убие. - Умно говориш, но не ти вярваме.
Уликите сочат към теб. - За какви улики говориш?
Само ти си имал достъп до контролната зала и до камерите.
Имал си и скафандър от "Ред Уан Марс Проджект".
Камерата е хванала негово отражение -
само няколко секунди преди изтриването на кадрите.
А и предполагам, че този килим е от овча кожа
и косъм от него е бил намерен на местопрестъплението.
Не. Не, не, не. Прави сте. Идвам с вас.
Сам лъже. Не е виновен той. Аз убих Джуди.
Хвърли ножа, Манди. - Не искам да нараня никого.
С този нож я убих.
Значи не само Броуди и Джуди са нарушили правилото за връзките.
Не разбирам. Взела си скафандъра ми и си убила Джуди.
Защо? - Мислех, че си влюбен в нея.
Правехте нещо тайно. Хванах те да й шепнеш по телефона.
Работих с нея срещу Броуди. Проектът е фалшив.
Какво? Защо не каза нищо?
За да не те изложа на опасност.
Когато замина за първия проект, аз те чаках дълго време.
Когато се върна, се беше променил. Мислех, че вече не ме обичаш.
Няма значение къде съм. Тук, на Луната, на Марс...
Нищо няма да промени чувствата ми към теб.
Дори ако вляза в затвора ли? - Нищо.
Инспекторе. - Не е тя. Аз съм.
Знам какво ще направиш. Няма да ти го позволя.
Имам си проблеми с Луцифер и съм леко бясна на Клоуи.
Но това - не. Едно е да ме целунеш, но Клоуи не заслужава това.
Права си. Клоуи е специална.
Затова промених решението си.
А и ми се струва, че Клоуи
харесва новия Луцифер повече от стария.
Каза ли й кой си ти? - Не. Ще й кажа по някое време.
Реших да не съсипвам живота на Луцифер.
Ще го взема. Затова, извини ме. - Това няма...
Имам среща.
Луцифер?
Ей сега идвам, инспекторе. - Добре.
Добър вечер.
Здрасти.
Помниш ли последния път, когато бяхме тук?
Разбира се. - Казахме си какво чувстваме.
Надявам се, разбираш, че държа на всяка дума.
Аз...
Обичам те, Луцифер. Все още те обичам.
Аз също държа на всяка дума, която казах.
Обичам те, Клоуи.
Отдавна чаках това. - Аз също.
Виждаш ли? Все още нося това. - Виждам.
Знаеш ли...
След като направим това... - Да...
...всичко ще се промени завинаги. - Вярвам, че е така.
Веднъж прострелях Луцифер, за да докажа, че той е Дяволът.
Сега прострелях теб, за да докажа, че не си.
Така си и мислех.
Кога разбра?
Усетих нещо нередно още първия път, когато те целунах.
Само че ти винаги имаше хубаво обяснение - хубава лъжа.
Исках да ти вярвам. После те видях с Мейз.
Тогава се досетих. Луцифер не би ми причинил това.
Така... Кой си ти?
Аз съм братът на Луцифер. Михаил. Приятно ми е да...
Знаеш, че това няма да ме убие. - Така е, но ми е приятно.
Добре, добре, добре, разбрах те. Разбрах те.
Значи не харесваш новия Луцифер.
Не само ти умееш да лъжеш. А и ти не си Луцифер.
Не знам защо си тук и не ми пука, но се радвам,
защото ти ме накара да осъзная,
че опасенията ми, че Луцифер се е променил,
са безпочвени.
Връзката ми с Луцифер е специална.
Истинска е и няма значение какви лъжи ще ми наговориш.
Никога няма да изгубя вяра в себе си и в него.
Така ли? Значи край на лъжите, а? Какво ще кажеш за истината тогава?
Ти си дар Божи, Клоуи Декър.
Какво означава това?
Означава, че не е трябвало да съществуваш.
Татко те създаде за Луцифер.
Постави те на Земята, за да има с какво да си играе синът му.
Това дали не е специално?
Не ти вярвам.
Време е да си вървиш.
Махай се!
Късно е, а още си буден...
Михаил.
Поздравления, братле.
Преди можех да те разигравам цяла вечност.
Не трябваше да използваш страх, за да влезеш в главата ми.
Не трябваше. Беше твърде очевидно.
Татко знае ли, че си тук? - Моля ти се. Правя каквото искам.
Върви си вкъщи, Михаил. Нямаш място тук.
Може да се върна.
И да кажа на Реми, че е време да се върнем.
Знаеш ли кой друг няма място тук? Точно така. Синчето ти. Чъки.
Не ме е страх от теб, Михаил. Връщай се вкъщи.
Животът на Луцифер и без това е гаден като задръстване на пътя.
Какво лицемерие...
Гордееш се с това, че използваш страховете на всички,
но винаги сме знаели твоя страх.
Плаши те мисълта, че Луцифер е по-добър от теб
и винаги ще бъде по-добър от теб.
Моля ти се. Нашият брат ли? Дяволът?
Онзи, който бе прогонен от Рая за цяла вечност?
Именно, Михаил, и, въпреки това, дълбоко в себе си знаеш,
че той винаги ще побеждава.
Ще видим.
Братко. Какво правиш тук?
Време е, Луци. Трябва да се върнеш.
Защо? Какво се е случило?
Превод: Tigermaster
©2020 Translator's Heaven http://subs.sab.bz