Докторе, извинявам се, че нахлувам.
Над какво работиш?
Правя дневник.
Търсех нещо, което да ме допълва и открих това.
Трябва да напишеш в дневникът си, че сгреши.
Помниш ли как ми предложи да помогна на някого, за когото не ме е грижа,
за да се докажа, че мога да съм Бог?
- Не. - Ами, не се получи.
Защото сега ме е грижа за него и се връщам на първа база.
Знаеш ли...
Разбрах че най-добрият начин да откриеш отговорите е,
когато погледнеш в миналото.
Срещнахме се заради случай,
за който осъзнах, че не знам много.
Тези подробности могат да са просветляващи.
За теб.
Разбира се.
Добре. Ами...
мой приятел беше убит и това беше някой, за когото доста ми пукаше.
Далила, нали? Певицата ли?
- Тя беше мой пациент. - Така е.
Така е. Тогава за първи път се срещнахме с Клоуи.
Хванахме убиецът...
продуцент, който искаше да спечели от смъртта на Далила.
Разкажи ми за него.
Той беше подъл, ужасен, дребен човек.
Беше най-ужасният.
Перфектен е.
Перфектен за какво?
Не искам да попадам в капанът и да ме е грижа за някого отново,
затова защо да не помогна на някого, когото мразя?
Докторе, ти си гениална.
Това напълно поправя нещата за лошият ти съвет от по-рано.
Как... как се казваше той?
Защо беше ужасен? Помниш ли нещо друго за случаят?
- Ти си тук. - Къде другаде да съм?
Имаш право.
От колко високо мислиш, че може да падне жаба и ще оцелее?
Звучи като забавен експеримент... за нас, не за жабата.
Можеш да използваш мезонета ми ако искаш.
Няма да го направя, Луцифер.
Да не би този земноводен да е последния ти заподозрян?
Мисля че тази жаба е нещо напълно различно.
Мисля че е свързана с нещо голямо.
Наистина голямо.
Нещо променящо умът, тялото
и душата.
Но още не съм готова да го разкрия,
защото мисля че ще звучи малко гадно.
- Освен ако не искаш да разбереш... - Аз... уважавам личното ти пространство, госпожице Лопес.
Освен това, работя над нещо много важно за мен.
- И имам нужда от помощта ти. - Разбира се.
Търся престъпник, който може все още да е в полицейската система.
Мога да го потърся за теб. Как се казва?
Джими Барнс.
Последо разбрах, че е в лудница.
По моя вина е, но повярвай ми, заслужаваше си го.
Намерих го, но...
Виж сам.
Хей, Луцифер, мислех си...
че ще е най-добре ако оставя огърлицата на Аменадил обратно в...
сейфът.
- Отиваш ли някъде? - Всъщност да. Коя предпочиташ?
Оригиналното бяло или цвят на нар, за по-силно чувство на "първороден грях"?
- Бялата? - И аз така мислех.
Повод като този изисква класически вид.
Почакай. Какъв повод?
Отново ходих да видя докторът
и осъзнах, че ако ще бъда Бог, ще трябва да помогна на някой, когото мразя.
Затова ще помогна на Джими Барнс, измежду всички.
Джими Барнс?
Същият Джими Барнс, който уби приятелката ти и...
и се побърка, когато видя дяволското ти лице ли?
Когато включиш и доста огромната му глава го описваш перфектно.
Не ми е приятно да ти го кажа, но той умря преди година в лудницата.
Да, знам го.
Затова ще отида до Адът, за да го видя.
По-лесно е така.
Добре.
Кога ще отидем? 82.1
Превод и субтитри: The_Templar
Не, не, не, това е ужасна идея.
Най-лошата след като някой гений реши да спре "Кости".
- Защо? - От къде да започна?
Това шоу беше перфектната комбинация между процедури и закачки...
Не, Луцфер, говоря
за ходенето до Адът.
Ами, първо и най-важно, никога не е правено.
Може би защото смъртните не могат да ходят там долу, когато не са мъртви.
Не мисля че ще оцелееш пътуването.
Но виж, дори и да успееш,
мястото е пълно с ужасни опасности.
То е...
Адът.
Затова защо не се прибереш и не си починеш?
- Аз ще върна това в сейфът... - Не!
Луцифер,
това ме прави невероятно силна.
Затова, няма ли да ми помогне да оцелея пътуването до Ада?
Ами...
Всъщност да, ще ти помогне, но не мисля, че си струва рискът.
Това не е твой проблем, Клоуи.
Послушай ме.
Джими Барнс ме застреля в гърдите.
За малко не умрях, Луцифер.
Спомням си.
Мразя това копеле. Искам да кажа, той е перфектен за това.
Добре, слушай,
ако ще бъда помощница на Бог, ще трябва да знам всичко, нали?
Искам да кажа...
ние... сме партньори, нали?
Така е.
Добре.
Хайде.
- Сега ли? - Няма по-добро време от настоящето.
Добре, да го направим.
Никога няма да ми омръзне това.
- Готова ли си? - Да.
Върнах се. Върнах се.
Да, добре. Спазих моята част от сделката, сега ти...
Луцифер, внимавай!
Има... тук има луд ангел. Тя иска да те убие!
Луцифер, ти си в опасност!
Тук има зъл, подъл, смъртоносен ангел!
Какво правиш?
Провалям планът ти. Изиграх те, нали?
Мислеше че ще ти помогна да убиеш Луцифер, но аз си научих урокът.
Не съм тук, за да ти помогна.
- Тук съм, за да те спра. - И как ще го направиш?
Какво по дяволите?
Как го правиш?
Не го правя.
Не разбирам.
Ти буквално просто... ме пренесе на ръце тук.
Да, така е. От Адът.
И сега сме в земята на живите,
а ти не си.
Тялото ти е храна за червеите.
Ти си просто...
- Дух ли? - Да.
Защо не ми каза, че това ще се случи?
Защо не ми каза, че ще ме предадеш?
- Това е различно! - Да, както и да е.
Както и да е, очевидно Луцифер не е тук.
Но аз мога да почакам.
Бих ти казала да седнеш, но знаеш.
Значи,
всяка една от тези врати води до различен адски цикъл?
Да.
Хайде.
По-добре е да не се застояваш.
Луцифер.
Какво е това?
Това е моят трон.
Изглежда самотно.
Така е.
Какво има?
Не мога да намеря адският цикъл на Джими. Трябва да е някъде тук.
Те местят ли се?
Не би трябвало.
Нещо не е наред.
Не искаш да бъдеш затворена в адският цикъл на някого, повярвай ми.
Бил съм в такъв и намушках брат си милион пъти.
Насам е.
Търся Аменадил.
Просто... Аменадил. Явно е само това.
Това съм аз.
Това ли е пълното ти име?
Дадено ми е от Бог.
Аз съм офицер Харис.
А смяташе че моето име е странно.
Защото "Офицер" е...
Знам че това не е цялото ти име. Защо името ти би било такова?
Тук си за първият ден за полева тренировка на Аменадил.
- Знаех си, че си нежна. - Затвори си устата, Елън.
Тук съм, за да разбера как да му се присмея.
Коя е тази?
Соня ли е офицерът за тренировка?
- Изтеглил е късата сламка. - Защо?
Защото е наистина строга.
Адски строга.
Искам да кажа, повечето от хората, които е тренирала, се отказаха.
Наистина ли?
Да.
Късмет, Аменадил.
Ще се видим, Мейз.
Как ще помогнеш на Джими?
Искам да кажа, как помагаш на някого, който е в Адът?
Още не знам отговорът на този въпрос.
Добре че доведох партньорът си с мен, нали?
Ето я.
Дори и вратата е противна.
Сега, запомни,
всеки адски цикъл е различен, така че може да попаднем на всичко.
Готова съм.
Надявам се,
защото като знам Джими сигурно е доста ужасяващ.
Добрата новина е, че ще бъда в пълен... контрол?
- Клоуи, брадичката ми да не е... - Да изглежда като задник ли?
Щях да кажа "Толкова невероятна и в реалният живот".
"Приличаща на задник" ли?
Значи да се превърнем в анимации не е нормално?
- Определено не е. - Ти побърка Джими.
Може би затова ти беше трудно да намериш вратата по-рано
и заради това този адски цикъл е различен.
- Не. Не, това е ужасно! - Защото си разбил мозъкът на Джими Барнс?
Аз съм плосък! Нищо, виж!
Не мисля че ще остане така. Нали?
Да. Вярно.
Разбира се.
Това се усеща толкова странно.
Да не би да е защото нося огърлицата на Аменадил или...
Или защото съм рисувана?
Боже, знаеш ли какво? Кого го е грижа?
- Клоуи! - Това е невероятно!
Клоуи!
Не. Не мога да повярвам, че го казвам.
Но виж, мисля че трябва да се фокусираме.
Да. Джими Барнс.
Ако се чудиш как да помогнеш на Джими,
мисля че имаме отговорът.
Ти го разби, а сега, можеш да го оправиш.
Добра идея.
И знаеш ли какво?
Мисля че съм бил тук и преди.
Тук разбих сватбата на Джими.
Всъщност беше веднага след като се запознахме.
Ако има някой, който да възразява...
Хей, това е моят момент. Сега се приготви Клоуи, защото ще се появя.
- Да говори сега или да замълчи завинаги. - Извинете ме!
Да, имам проблем.
Джими Барнс.
Помниш ли ме?
Тя каза че си се опитал да си я върнеш наскоро...
Това е добро намесване.
Това аз ли трябва да бъда?
Позволи ми да се представя.
Луцифер Светлоносеца.
Това е абсурдно. И неговата брадичка определено е като задник.
Знаеш ли какво? Майната му на Джими Барнс. Отказвам се!
Сигурно се чудиш защо се включих в това.
Всъщност не.
Да, ами, сега имам син.
И...
Искам да направя светът по-добър за него. Всъщност, за всички.
Затова искам да знаеш, че ще се задържа дълго.
Наистина сериозно.
Към кое по-точно?
Ами...
да премахвам престъпниците.
Полицай има нужда от подкрепление, 594,
на ъгълът на Барингтън и Трета.
594. Това е вандализъм.
Кола 77, точно на ъгълът сме, заемаме се.
Разбрано, 77.
- Хей, полицай, какво става? - Хей, благодаря че дойдохте.
Хванахме престъпника да прави доста мръсни графити.
Добре, ние ще го поемем.
Беше ужасно. Никога повече няма да гледам към по-възрастните по същият начин.
Добре, ние ще поемем от тук.
Затварям си очите, но те все още са там.
Мисля че ще са там вечно.
- Луцифер, не мисля че просто можем да си тръгнем. - Така ли?
Гледай как рисуваната ми версия го прави и нямам предвид този с брадичката.
Виж, знам че това прави помагането на Джими по-трудно,
но може би ще направи целта...
Да си струва повече. Права си.
Разбира се че си... Какво гледаш?
Все още съм нова в това,
но нормално ли е вратите да изчезват?
Не мисля че е проблем. Просто ще създам нова.
Нищо!
Не само че не мога да призова врата,
но и не усещам контролът, който имах над Адът.
Луцифер, какво искаш да кажеш?
Мисля че сме затворени тук.
Няма да го позволя.
Хей... Луцифер!
Хайде де!
Проклета анимационна логика!
Луцифер.
Луцифер...
Сложи пръсти около него.
Просто го дръпни надолу...
Това е... Да. Няма нищо.
Няма нищо там.
Хайде де!
Хайде де.
Добре!
Наистина сме затворени тук.
Може би не. Дойдохме за да помогнем на Джими Барнс, нали?
Ако му помогнем психически,
може би ще си върнеш контролът над адския му цикъл.
- Хей. - Хей.
Хей. Изглежда следващият цикъл започва.
- Готов ли си? - Да.
Харесват ли ти космите му по гърдите? Защото и аз мога да си пусна такива.
Не, добре ми е, благодаря.
Добре. Разбира се.
Добре.
Значи...
ти си отпред.
Плешивец.
Изглеждаш силен и готов за битка.
Изглеждаш сякаш можеш да победиш всяка битка.
Престъпниците сигурно плачат, когато те видят.
- Слушай, познавам я... - Не, не я.
- Мейз. - Ти си случаен човек, който не съм срещала.
Съжалявам, не знам какво прави и защо го прави.
По дяволите, Аменадил, щяхме да се справим.
Не сме правили нищо, Мейз.
Мисля че това е нейн налудничав план, за да ме накара да изглеждам добре.
Накара те да изглеждаш добре като извърши вандализъм, което е незаконно.
Да, но това са просто графити, нали?
Така е. Така се започва.
- След това въоръжен обир. - Това звучи добре.
- След това убийсто. - Правила съм го вече.
- Шегува се. - Не се шегувам.
Искаше да залавяш престъпници.
Така че хванахме такъв и ще я отведем в затворът.
Да, но това изглежда малко прекалено. Тя е безобидна.
През повечето време.
Веднъж престъпник, винаги престъпник.
Ако не знаеш това, не ставаш за тази работа.
Предполагам че не ставам, защото никога не съм мислил така.
Надявам се да е така.
- Тук слизаш ти. - Какво?
Наистина ли?
Това не е затворът.
Женски приют, сериозно ли?
Изглежда преминаваш през нещо. Тук има добри хора.
Те могат да ти помогнат.
Мислех че трябва да си строг. Какво е това по дяволите?
Това е полицейска работа.
Извенете ме!
Да, аз възразявам.
Джими...
Добре да приключваме с това абсурдно убиване на персонажа, става ли?
Ти си нисък, потен и най-вече отвратителен.
Наистина ли си го казал?
Може би някои неща са точни.
Ти само я задържаш.
Не съм казвал това!
Виждаш ли? Клеветят ме.
Този хомункулус е човешко леке.
Добре, това е малко съкратено, но аз го казах.
Може ли да се намесим в тази тирада?
Искам да кажа, какво е това? Сватба или...
Извинете ме.
По средата на едно от моите представяния съм.
Добре, да го направим.
Може би това не е толкова зле.
Това е! Да!
В слабините! В слабините.
Бинго!
Наистина боли!
Не рогата! Не рогата!
- Не рогата! - Много добре, Клоуи.
Виж, ако не възразяваш да довършиш...
Добре.
Много добре, Клоуи.
Джими!
- Нека да поговорим. - Това си ти.
Ти провали сватбата ми.
Хайде де, Джими.
Това ли? Това ли е мъчението ти?
Наистина ли да проваля фалшивата ти сватба
е било най-лошото, което ти се е случило през живота ти?
Слушай, наистина ли смяташ, че искаш да отидем на по-лошо място?
След като този адски цикъл е разбит, мисля че единственият път е навътре.
Трябва да влезем по-дълбоко, за да стигнем до истинският източник.
Хайде, Джими. Покажи ми истинската си мъка.
Какво става, хора?
- Как си, братко? - Не е зле!
Едно, две...
Това определено е по-зле.
Забрави за това.
Забрави го!
Човече, почти успя. Видях го да мърда.
Наистина ли?
Добре, хубаво.
Значи не мога да искам помощ.
Но знаеш ли какво? Не ми трябва.
Отново ли ще преминеш през мен? Защото честно, малко гъделичка.
Не, нямам нужда да го правя,
защото щом Луцифер дойде тук, ще е кървава баня. За теб.
Така ли?
Искам да кажа, хайде де.
Този тип е кралят на Ада. Той е супер силен и недосегаем.
На практика той е най-опасното същество във вселената.
Как мислиш да се биеш с него?
Имаш крила. Луцифер също има.
Какво ще направиш, ще му вееш до смърт ли?
Добре, това... това е ново.
Нещо друго?
Слушай.
Разбирам че искаш да убиеш Луцифер.
По дяволите, аз също се опитах да го убия.
Но след това осъзнах, че всъщност е много добър човек.
Каквото и да става с теб, през каквато и болка да преминаваш,
нека просто... да поговорим за това.
Знам какво е да те боли и да искаш да нараниш някого.
Но този който е най-наранен...
си винаги ти.
Дан.
Да.
Как почти уби Луцифер?
Сериозен съм!
Аз също. Мисля, че го надцених.
Виж, очевидно преминаваш през нещо
и мога да ти кажа, че съм до теб.
За да те изслушам.
В такъв случай...
Исках да кажа... за теб.
За чувствата ти.
Поне отново сме нормални.
Така е.
Този адски цикъл е твърде много в стил 80те, дори за времето.
Дяволът се върна.
Отново ли се контролираш?
Не. Все още нищо.
Погледни витрините. Нямат врати.
Душата на Джими явно още е зле.
Вярно. Трябва да намерим това малко чудовище и да оправим това.
Това е преди повече от 30 години. Как ще го познаем?
Не бих се притеснявал за това, защото бих познал голямата му глава навсякъде.
Хайде.
Това не е магазинът, в който влезе Джими.
Адските цикли са комбинация от кошмари и най-големите успехи.
Малко сюреализъм може да направи чудеса за мъченията.
Като говорим за мъчения...
Очна линия. Какво са си мислили?
- Какво? - Нищо.
Добре, тост!
Че първият сингъл на Хлапето от сряда...
стана платинен!
Да, Хлапето от сряда.
Те имаха едно чудо, помниш ли?
Като...
Какво търсиш? Улика ли?
Забрави. 80те не бяха толкова зле.
Момчета. Хайде де.
Знам че капризността е част от марката ви,
но това заслужава да се отпразнува!
Това е едва началото.
За първият ни успех!
И още толкова следващи!
Да.
За това.
Уволнен си, човече.
Какво?
- За какво говориш? - Съжалявам, Джими.
Звукът ти е преобладаващ.
Ние...
искаме да правим истинска музика.
Истината е, че...
- само ме задържаш. - Задържаш ме.
Това нормално ли е?
Абослютно не.
"Задържаш ме."
Това беше едно от нещата, които бяха казана на Джими от рисуваното чудовище. Помниш ли?
Така е.
Да, да.
Да, не сте го чули от мен, но Хлапето от сряда са пълни измамници.
Затова напуснах.
Всичката им музика е открадната.
Адът не е ядосан на презрян записваш на плочи.
Затова ако искаш да си изкарваш парите законно, следващите 20 години...
Точно така. Пак заповядай.
Какво ти е?
Нищо от това, което каза, не е вярно.
Заедно бяхме в студиото, когато записаха "Мръсно зайче".
Дори ми помогат със мини албума.
Щом ги обичаш толкова, защо не отидеш и да се присъединиш към тях?
Това не е на коя страна съм, Джими.
Трябва да им се обадиш. По-добър си от това.
Права си. Такъв съм.
По-добър съм от теб.
Заслужавам повече от теб
и повече от това.
Сега се разкарай.
Коя е жената с китарата?
Първата любов на Джими?
Може би първата му клиентка?
Не знам.
Но която и да е, тя... го нарани.
Отхвърли го.
Мисля че разбирам какво става тук.
Кой си ти? Как влезе тук?
Страх те е да не те изоставят,
затова ти я отблъсна преди тя да го направи с теб.
Не разбираш.
Винаги хората са искали, каквото мога да им дам.
Сделки за записи, пари, слава.
Или само това си им предлагал?
Толкова много се опитваш да бъдеш това, което смяташ, че желаят,
но това не е важно, Джими.
Кажи ми...
какво желаеш ти наистина?
- Аз... - Да.
Не искам тя да си заминава.
Ами тогава върви след нея.
Луцифер.
Виж.
Ти успя.
Ти му помогна.
Така ли?
Вратата се върна.
Това трябва да означава, че Джими се е оправил.
Но все още не знам коя е тази мистериозна жена.
Все още не знаем какво е зародило неговото мъчение.
Наистина искаш да го видиш, а?
Мисля че трябва.
Добре.
Това Джими ли е?
Тази анимация.
Стилът е доста познат.
Сигурно това е зародило мъчението му.
Това е майка му.
Просто гледай анимациите си, Джими и всичко ще бъде наред.
Ще се върна.
Той само те задържа.
Тя никога не се е върнала, нали?
Колко време е седял тук?
Часове? Дни?
Горкият Джими.
Сигурно е бил толкова самотен.
Служба за защита на детето!
Хайде!
- Не! Не! - Ела с нас!
Моля ви! Не мога да си тръгна! Ако си тръгна, майка ми няма да ме намери!
Тя ще се върне!
- Моля ви! Недейте! - Хайде!
- Тя ще се върне! Моля ви! - Спрете!
Почакай. Върнали си контролът?
Изглежда че да.
Джими.
Не мога да те изкарам от Адът.
Само ти го можеш.
Дори не съм сигурен дали заслужаваш да излезеш от тук, след това което стори.
Но...
Сега виждам болката,
която стои зад ужасните ти решения в живота.
Не се извинявай за тях, но...
Сега ги разбирам.
Луцифер.
Анимациите.
Те го успокояват.
Затова си е представял тях за свое мъчение.
Те го спасяват, когато той... е уплашен.
Дойдох за да ти помогна Джими
и ти ми каза какво желаеш.
"Не искам тя да си тръгва."
За сега това...
ще спре.
Трябва да вървим.
Знам че това беше трудно.
И честно казано, с нетърпение очаквам да се прибера.
Но Луцифер, преди да тръгнем...
трябва да видя Дан.
Разбира се.
Той е насам.
Това е много зловещо.
Добре ли си?
Виж, това беше за да проверя дали мога да помогна на някой, който мразя.
Но истината е че, въпреки стореното от Джими Барнс,
сега ме е грижа за него.
- Съжалявам, че не се получи. - Не, не, не. Точно това е.
Искам да кажа, мислех че е зле, че започнах да се грижа за Каръл,
но може би е както каза ти.
Може би това беше хубаво нещо, както и това.
Защото щом може да ме е грижа за Джими Барнс, сред всички хора...
Значи може да те е грижа за всички.
И щом може да ме е грижа за всички, значи мога да помогна на всички.
Това значи...
Така мисля.
Иронично е че сме в Адът, а аз най-после съм готов да съм Бог.
Почакай.
Къде е Даниел?
Мейз, какво си мислеше?
- Можеше да провалиш всичко за мен! - Хей, от това което мога да кажа,
аз съм причината, че успя да преминеш този тъп тест за обратна психология,
така че пак заповядай.
Добре слушай.
Методите й не са глупави, ясно?
Тя има много отказали се от обучението, защото всъщност тя
се опитва да намери хората, които са се включили заради правилните причини.
Да, както и да е, брато.
Защо смяташе, че няма да се справя сам?
Толкова слабо ли мислиш за мен?
Не прехвърляй несигурността си на мен.
Опитвах се да ти помогна.
Попитах те защо, Мейзекийн.
Честно казано...
- Защо те е грижа? - Защото...
Защото какво, смяташе че ще е забавно?
- Защото смяташе, че ще се проваля ли? - Защото съм ти приятелка, Аменадил!
И извинявай, че не го показах по най-идеалният начин.
Просто се опитвах...
Благодаря ти.
Както казах, пак заповядай.
Мейзекийн, аз...
Слушай.
Това е важно за мен.
Наистина важно, знаеш, затова...
Моля те, просто...
Добре.
Няма... да ти се присмивам.
Обещавам.
Не ти вярвам.
Не е нужно.
Проверих Сребърният град. Не е там.
Виж, не се притеснявай. Даниел сигурно се е загубил в някой от кегерите на Дромо.
Трябва да се върна долу и ще го намеря. Обещавам ти, Клоуи.
Даниел.
Търсих те навсякъде. Какво правиш на Земята?
Луцифер, внимавай!
Най-после, след толкова години събиране на омразата ми към това, което ми причини,
най-после мога да си отмъстя.
Добре.
Не знам коя си ти, затова...
Не си някоя от сестрите ми. Коя си ти ?
Аз съм дъщеря ти!