‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏היי, רק לידיעתך, ‏לא מוכרחים להישאר פה הרבה זמן.
‏טוב, בוא נישאר לפחות עד להרמת הכוסית.
‏זה נכון. צריך לראות את הרמת הכוסית, מותק.
‏אז כל הדברים הטובים קורים. ‏שומעים סיפורים מביכים על ילדות של אנשים.
‏כן. ‏-שמות חיבה שהם לא רוצים שאף אחד ידע.
‏נגלה כל כך הרבה שמות מוצלחים.
‏אבל לא, ברצינות, ‏מתי שתרצי להסתלק, פשוט תגידי לי.
‏אתה צוחק עליי? אני אוהבת חתונות.
‏באמת? ‏-כי אנשים משתכרים
‏ונכנסים לקטטות ‏או שהם מוצאים מישהו ורוקדים, זה מדהים.
‏כן.
‏שולחן שמונה. ‏-בסדר.
‏את יודעת שזה הולך להיות טוב.
‏מה לגביך, אתה אוהב חתונות?
‏כן. אני נמס מכל סוג של הפגנת חיבה בפומבי.
‏אז, חתונות הן ה"דיסנילנד" שלי. ‏-לגמרי.
‏בסדר. אז את מי אתה מכיר? אתה מזהה מישהו?
‏את מי אני מכיר?
‏אני והכלה, היינו חברים בקולג',
‏אבל החבר'ה שלה לא היו ממש בסגנון שלי.
‏אז לא שמרנו על קשר כל כך.
‏כן, לי אין כל כך חברים מהקולג' ‏חוץ מאיזה בחור ששמו אהרון.
‏סיפרתי לך עליו. אימא שלו יצאה לנשף התיכון ‏עם ה"יונבומבר".
‏מה?
‏אימא שלו יצאה לנשף התיכון עם ה"יונבומבר".
‏כן. אני זוכר שסיפרת לי את זה.
‏טוב. אני אלך לשירותים. אתה רוצה משקה?
‏כן, את רוצה משהו?
‏כן, אוכל לקבל ייגרמייסטר?
‏כן. נחמד.
‏היי, מה נשמע? ‏-היי.
‏מה להביא לך, אדוני?
‏כן. אוכל לקבל מים ועוד מים? תודה.
‏גאס! היי! ‏-היי!
‏שלום לך. ‏-מה שלומך?
‏טוב, מה שלומך? ‏-טוב, מצוין. כן.
‏את נראית טוב. נהדר. ‏-כן.
‏כן, טוב לראות אותך. כן. ‏-כן, גם אותך.
‏כן, חשבתי שאולי אראה אותך פה.
‏אני יודע, גם אני. כן. ‏-כן.
‏גם אני חשבתי שאולי אראה אותי פה.
‏אתה מאמין שליאה מתחתנת?
‏זה כל כך מטורף, נכון? ‏-אני יודע.
‏נראה כאילו רק אתמול
‏היא השתינה באיזה שיח, שיכורה, ‏מחוץ למעונות שלנו.
‏דווקא שכחתי מזה.
‏כן? בטח מסיבה טובה, נכון? ‏-כן. זה מוזר.
‏אז יש כאן עוד מישהו מצוות הקולג' הוותיק?
‏כן. מייגן וקייטי ושנינו.
‏אז... ‏-זהו?
‏כן. אנחנו זן נכחד.
‏ללא ספק. כן. ‏-אז... כן.
‏ממש חבל.
‏כן. אתה רואה את ליאה הרבה באל-איי או...
‏לא ממש.
‏כן, אני חושב שהיא הזמינה אותי,
‏רק כדי שלא נרגיש לא נעים אם נתראה ב"פנרה".
‏נכון. ‏-כן.
‏בבקשה. ‏-כן.
‏תודה. שרה, את רוצה משהו?
‏אוכל לקבל כוס יין אדום, בבקשה? ‏-כן.
‏תודה.
‏אז פעמיים מים, אתה בטח די צמא או...
‏כן, לא זה בשבילי ובשביל החברה שלי, מיקי. ‏היא פה. כן.
‏מגניב. כן. ‏-כן. מגניב.
‏נהדר. ‏-את נמצאת פה עם מישהו?
‏לא, אני לבד.
‏מגניב למדי. כן. ‏-אז כן. מגניב למדי.
‏טוב... הנה זה. ‏-הנה זה.
‏אז... ‏-כן.
‏אז טוב לראות אותך. ‏-טוב לראות גם אותך.
‏אני שמח שיצא לנו להתראות. ‏-כן.
‏בוא נשלים פערים אחר כך. אני רוצה לשמוע ‏הכול לגבי מה שקורה בעולם של גאס.
‏אני רוצה לפגוש את מיקי. ‏-טוב.
‏יהיה כיף. ‏-כן.
‏אני ארצה לדעת מה קורה בעולם של שרה. בסדר.
‏אופס, יותר מדי נוזלים. ‏-יותר מדי נוזלים, כן.
‏אבל היה מאוד נחמד לראות אותך. ‏-כן, גם אותך.
‏היי. ‏-היי.
‏הנה המים שלך. כן. ‏-תודה.
‏עם מי דיברת?
‏זאת הייתה שרה. למען האמת יצאנו פעם.
‏קלטתי את זה. ‏-לא היה מה לקלוט.
‏על מה את מדברת? ‏-היה חשמל ביניכם.
‏לא. חשמל לשעבר.
‏כן. ‏-כן.
‏הייתם רציניים?
‏לא. כלומר, רציניים במובני הקולג', ‏אבל, את יודעת...
‏חיבבתי גם את מ. נייט שאמלאן בקולג', ‏אז מה אני יודע?
‏כן.
‏את יודעת מה? אני חושב שמתחילה תנועה. ‏אולי כדאי שנזוז.
‏בסדר.
‏נחמד פה.
‏מה?
‏כלומר, לא הייתי רוצה ‏שהחתונה שלי תהיה כזאת.
‏הייתי רוצה הרבה יותר אנשים. ‏שירגישו כמו במסיבה גדולה, אבל זה נחמד.
‏מה אתה היית עושה? ‏-בחתונה שלי?
‏אני לא יודע. לא ממש חשבתי על זה.
‏כלומר, חשבתי על זה. ‏פשוט אין לי רגשות עזים לגבי דבר זה או אחר.
‏אבל כן, אני אוהב חתונות גדולות. ‏-כן.
‏גאס? גאסי הקטן? ‏-היי. היי, קייטי.
‏היי. גאס, זה מאט, בעלי. ‏-טוב לראות אותך.
‏מאט, זה גאס. למדנו ביחד בקולג'.
‏מה נשמע? ‏-היי.
‏היי. אני קייטי. ‏-היי.
‏איפה הנימוסין שלי? קייטי, זאת מיקי.
‏מיקי, קייטי, מאט ושרה.
‏נעים מאוד להכיר אותך, מיקי. ‏אני אוהבת את השמלה שלך. היא משגעת.
‏תודה. אני אוהבת את העגילים שלך.
‏תודה. חשבתי שהם יותר מדי, ‏אז אני מעריכה את זה.
‏עגילים יפים, שמלה יפה. יופי.
‏זה היה חמוד. ‏-כן, זה היה נחמד.
‏אז מה חשבתם על הטקס?
‏יפהפה. ‏-כן, מקסים.
‏אתם חושבים שזה שווה 110 אלף דולר? ‏משום שזה היה המחיר.
‏אלוהים. זה הרבה כסף.
‏כן. ‏-כן, תיהנו.
‏שילמתי 40 אלף דולר כדי לשכור את המלון הזה.
‏לעזאזל. ‏-כן.
‏וכיסאות, תרצו גם כיסאות? בחתונה שלכם?
‏טוב. 3,000 דולר עבור הכיסאות.
‏זה ממש הולך וגדל. ‏-לסכום גבוה.
‏כן. הלהקה 8,000 דולר.
‏והבר, שם ממש דופקים אותך.
‏הם רוצים לסגור ב-23:00. ‏אמרתי, "לא אם זה תלוי בי. בשעה עשר".
‏כי כל החברים שלהם שותים, וזה על חשבוני.
‏והעוף, תאכלו את העוף המזדיין עד העצם.
‏אדאג שתאכלו כל חתיכה מהמזדיין...
‏בלי שקיות עם שאריות, טוב? ‏-נאכל את העוף.
‏תאכלו את העוף. ‏-טוב.
‏ואתם יודעים למה אני משלם על כל זה?
‏משום שההורים של הכלה מרוששים. לגמרי.
‏אני חושב שפגשתי את החבר הטוב החדש שלי. ‏-הוא אדיר.
‏איפה העוף ההוא, דרך אגב? אני כל כך רעבה.
‏כן, גם אני. אני גווע-שזה משווע. ‏-תראה, הנה שרה.
‏תראי את זה. ‏-שנלך לדבר איתה?
‏לא, אני חושב שזה בסדר. לא חייבים.
‏היא עומדת לבדה.
‏כבר נפגשתן וכאלה, אז...
‏זה נראה גס רוח, להשאיר אותה שם לבד.
‏בטח. כן, לא אכפת לי. למה לא? ‏-כן.
‏שרה, היי. ‏-שלום.
‏נלך על זה. טוב. אדיר. ‏-טוב, מגניב.
‏היי. ‏-היי.
‏שלום. מה נשמע? ‏-טוב, מה שלומכם?
‏טוב, אנחנו בסדר.
‏איזו חתונה יפה, נכון? ‏-אני יודע.
‏כן. ‏-כן.
‏רק להביט בקליי ובליאה, ‏הם נראים כה מאוהבים.
‏פשוט מקסים. כל כך נחמד. ‏-מיוחד. כן.
‏כן. את יודעת מה היה נחמד? ‏אם היינו אוכלים עכשיו.
‏אני כל כך רעבה. ‏-כן.
‏עלינו לחכות שהם יצלמו איזה 300 תמונות ‏מתחת לאיזה עץ או משהו.
‏נכון. לגמרי. אני יודעת, הם לא יכלו למצוא ‏את העץ הזה מוקדם יותר היום?
‏כן.
‏אז מתי הגעת לעיר, שרה?
‏אתמול בבוקר. כן. ‏-כן.
‏איפה את גרה? ‏-דנוור. כן.
‏נחמד. ‏-כן.
‏כלומר, אם אוהבים עצים יפים והרים יפים,
‏בהחלט יש מקומות גרועים יותר לחיות בהם.
‏כן. ‏-כן. אז מה את חושבת על אל-איי?
‏את יודעת, מטורף לחזור ‏משום שאני מרגישה שהכול כל כך שונה.
‏את יודעת. ובכל הכנות, ‏לא עברתי מכאן לפני כל כך הרבה זמן. נכון?
‏גרת כאן? ‏-כן.
‏כן. שרה גרה פה פעם. ‏-הבנתי, כן.
‏אני לא זוכרת בדיוק לפני כמה זמן, אבל...
‏מתי גרנו בדירה ההיא?
‏כן, מתי זה היה? לפני שש שנים? ‏-כן.
‏משהו כזה. כן. ‏-כן. זה הגיוני.
‏אז מתי הגעת העירה?
‏אתמול בבוקר. אמרת את זה.
‏יודע מה, גם אני כמעט שכחתי, אז...
‏כן, עכשיו אנחנו יודעים. ‏-כן.
‏ואני יודעת, הפיל בחדר, גאס ואני יצאנו פעם,
‏אבל, בכנות, למי אכפת? ‏אני כל כך מאושרת בשבילך, גאס.
‏כל כך נחמד לראות אתכם יחד. ‏זה באמת מחמם לי את הלב.
‏תודה. כל כך נחמד. באמת נחמד. ‏-יפה מאוד מצידך לומר זאת.
‏נראה שהאוכל יוצא, מיקי.
‏נראה שהצילומים נגמרו סוף סוף.
‏נתראה שם. בתיאבון. ‏-טוב. בסדר.
‏היא צחקה עלינו? ‏-לא.
‏כלומר, קצת.
‏אני לא חושב.
‏לא אכפת לי, נראה שהרבה דברים קרו שם.
‏כן, את בטח צודקת. ‏-כן.
‏את לא כועסת או משהו, נכון? ‏-לא.
‏פשוט, למה לא סיפרת לי שגרתם יחד?
‏את יודעת, חשבתי שסיפרתי. ‏היינו בארוחת הערב ההיא, זוכרת?
‏כולם דיברו על האנשים שהם גרו איתם.
‏אני די בטוח שאמרתי ‏שגרתי עם הבחורה הזאת, שרה.
‏לא יודעת. ‏-לא יודע.
‏אני מצטער, ‏אני מרגיש לא נוח ליד בנות זוג לשעבר.
‏רוצה ללכת? ‏-כן.
‏רוצה רק ליהנות הערב.
‏אני לא זאת שלא נהנית.
‏לא, אני יודע. אבל זה נגמר, זה טופל.
‏לא צריך לראות אותה בשארית הערב.
‏כן.
‏גבירותיי ורבותיי, בבקשה קבלו,
‏בפעם הראשונה, קליי וליאה רדי.
‏בסדר, טוב, נרים כוסית.
‏לאוניברסיטת דקוטה הדרומית.
‏בית הספר הציבורי הטוב ביותר ‏שהורינו יכלו לממן.
‏קדימה "קיוטיז"!
‏לחיים. ‏-זה טוב מאוד. לחיים.
‏כן, בבקשה, תודה. אז הבחנתם ב...
‏אז פגשתם כבר את החתן? ‏-לא.
‏הכרנו אותו בארוחת החזרה. בחור ממש מתוק.
‏נחמד.
‏שמעתם איך הוא הציע? ‏-לא.
‏הוא לקח אותה לפארק ‏שבו הם יצאו לפגישה הראשונה שלהם.
‏מאוד מדליק. ‏-ממש מלא מחשבה. מאוד מתוק.
‏זה עולה על ההצעה של ג'ים ‏שהחליט להציע בטלפון.
‏טוב. ‏-ג'ים!
‏בסדר, נו, באמת. ‏-כן.
‏הייתי בהלוויית סבתי ‏וראיתי עד כמה סבי נסער.
‏זה גרם לי לחשוב עם מי אני רוצה לבלות ‏את שארית חיי. אז אתם יודעים...
‏אני יודעת. זה היה מאוד מתוק. ‏-זה היה מתוק.
‏מאוד מתוק. ‏-בכל מקרה...
‏אני לא מתלהב מכל ההצעות המתוכננות לפרטים.
‏לא, הן יכולות להיות כאלה נדושות.
‏תודה. כאילו, על מי הם דיברו אמש?
‏בחור אחד, הוא הטיס את הוריו לאל-איי, ‏ואת הורי הבחורה,
‏והציע נישואין במצפה הכוכבים ‏או משהו מגוחך כזה.
‏אני לא זוכרת.
‏כן, את זוכרת. ‏וכשהיא נענתה, קפץ איזה נגן כינור
‏והתחיל לנגן את "אולי אני נדהם". זוכרת?
‏אני חושבת שאתה מבולבל.
‏לעזאזל. טוב, לא משנה.
‏רגע. זה היית אתה? ‏-כן.
‏אני מצטער. ‏-לא, זה בסדר.
‏לא הייתי צריך... ‏-לא.
‏כולם אמרו שזו הייתה ‏הצעת נישואין יפה...
‏לא, זה היה רע. ‏מזג האויר היה נורא, נגן הכינור היה נורא.
‏זה היה טיפשי. זה היה מטומטם. ‏זה היה דבר מאוד טיפשי.
‏זה היה לה?
‏כן. ‏-אז היית מאורס?
‏לזמן קצר מאוד.
‏היי, כולם.
‏אני רוצה להרים כוסית, אם זה בסדר.
‏אני שרה מילר.
‏אני אחת מחברותיה של ליאה מהקולג'.
‏אם כבר מדברים, ‏אז זה השולחן המייצג את הקולג'.
‏אז... קדימה 'קיוטיז'. נכון?
‏אני רק רוצה לומר, שאני עדיין זוכרת
‏כשליאה התקשרה אליי לראשונה ‏לספר לי על הבחור הזה קליי.
‏והיא אמרה, ‏"יצאתי עכשיו עם איזה בחור, קליי,
‏ואני חושבת שייתכן שהוא האחד." ‏ואני אמרתי, "ליאה, הקשיבי לי היטב.
‏יש לו חבר?
‏ואם כן, האם לחבר שלו יש קטע עם אדומות?"
‏בכל הרצינות, נדיר מאוד ‏שמישהו מוצא את חבר הנפש שלו,
‏וקליי וליאה, מצאתם זה את זו, ‏ואתם חברי נפש.
‏כן, טוב. אז לקליי ולליאה.
‏לחיים.
‏להקה טובה.
‏זה מגניב כי הם יכולים גם להתפרע, ‏אבל הם יכולים גם לנגן דברים שקטים.
‏זה נחמד. מאוד יפה.
‏היי, אני מצטער על עניין האירוסין ההוא.
‏מיקי, באמת, לא התכוונתי ‏שזה יתפוס אותך לא מוכנה.
‏אני מנסה לחבר את טבלת הזמנים הזאת בראשי.
‏יצאתם בקולג' ואז עברתם לאל-איי יחד?
‏בדיוק. ‏-ואז התארסתם?
‏כן, אבל זה היה רק לזמן קצר.
‏זה היה משהו כמו חודש ואז נפרדנו, אז...
‏אז כששאלתי אותך ‏אם דברים הפכו רציניים ואמרת "לא"...
‏התכוונתי לכך. לא, ברצינות. ‏כי אף פעם לא הרגשתי שזה רציני.
‏תמיד הרגשתי כאילו, היינו שני ילדים ‏שמעמידים פנים שהם מאורסים.
‏אתה יכול לזלזל בזה עכשיו,
‏אבל העובדה שהסתרת ממני ‏משמעותה היא שיש לזה משמעות בשבילך.
‏משום שאת סיפרת לי כל דבר קטן
‏לגבי מה שהיה בינך ובין בני הזוג שלך לשעבר.
‏אין משהו מוסתר או סודי?
‏אני לא... ‏-רק משום שמישהו שומר על משהו בסוד
‏זה לא אומר שזה איזה דבר גדול ורע ‏שאני לא רוצה לספר לך עליו, טוב?
‏לא היה לנו טוב יחד.
‏והיה לה כזה... קטע של "נפש פצועה".
‏אז אולי זה הקטע שלך. ‏אני מניחה שאני כן הטיפוס שלך.
‏אני לא חושב שיש לך נפש פצועה.
‏טוב? היא הייתה יותר אחת כזאת שמרצה אנשים.
‏אז עכשיו היא נשמעת כמוך.
‏מיקי, מה את רוצה שאגיד? ‏היא הייתה דפוקה. היא הייתה נוראית.
‏היא הייתה מנשקת את הישבן של כל העולם ‏ובאה הביתה ומתנהגת אליי ברשעות.
‏טוב? את לא כזאת.
‏זה מה שאני אוהב בך. את ההפך שלה בכל מובן.
‏היא רגישה ועדינה. ‏מנגיעה במרפק היא הייתה חווה אורגזמה.
‏למה שתספר לי דבר כזה?
‏כדי שתדעי איזו מוזרה היא.
‏אולי כדאי שנעזוב?
‏אנחנו לא מוכרחים ללכת מיד. נישאר.
‏אני חושבת שאצא לעשן.
‏טוב, רוצה שאבוא? ‏-לא, אני בסדר.
‏לעזאזל.
‏שלום לך. ‏-היי.
‏רק יצאתי לנשום קצת אוויר צח. ‏-אני לא אורבת לך, נשבעת.
‏אפשר? טוב. ‏-כן.
‏הפסקתי, לפני שלוש שנים בערך, ‏אבל אני מועדת בכל כמה שבועות.
‏מצבך טוב משלי. אף פעם לא הצלחתי להפסיק.
‏אין לי שליטה במה שצץ בהזנה החדשותית שלי,
‏אבל אני זוכרת ‏שראיתי תמונה שלכם ביחד בפעם הראשונה
‏ואמרתי, "היא ממש יפה. אני די שונאת אותה".
‏טוב.
‏בנוסף, גרמת לו להתלבש מאוד טוב.
‏ברכותיי על כך, ‏משום שהסגנון שלו השתפר פלאים.
‏תודה לך על ההבחנה.
‏אבל מה איתך? ‏את יוצאת עם מישהו עכשיו? מה קורה?
‏לא. אני לבד.
‏למען האמת, אל תהיי עצובה כשתשמעי,
‏כי לפעמים זה מעציב אנשים ששומעים על זה,
‏אבל אני גרושה מזה שנה, אז...
‏אני מצטערת. ‏-לא. זה היה לטובה.
‏ואת יודעת, אני מאוד מאושרת בשבילכם.
‏כי אפשר להבחין שאתם מצחיקים זה את זו.
‏הוא לא מזייף צחוק כשהוא לידך. ‏ואני מכירה את הצחוק המזויף שלו, אז...
‏אני חושבת שאלך להביא עוד משקה ‏אם את רוצה אחד?
‏אני לא שותה. ‏-הבנתי.
‏כן, גם אני לא ממש שותה. רק קצת בחתונות...
‏צריך להקהות את הכאב מהעקבים.
‏מרגישה יותר טוב? ‏-היא רוצה לזיין אותך.
‏לא נכון.
‏אני אדם מאוד אינטואיטיבי. ‏היא רוצה לזיין אותך.
‏טוב, אני חושב ‏שאת קצת מפריזה בהערכת המשיכה שלי.
‏היא שבורת לב ובודדה. היא התגרשה לא מזמן.
‏ברור שהיא רוצה לחזור ‏לזמן שבו היא הרגישה טוב.
‏ידעת שהיא גרושה?
‏ידעתי שהיא גרושה, כן. ‏-בוודאי שידעת.
‏גאס. אני שומעת את ג'מירוקוואי.
‏אתה חושב שכדאי ‏שנלך פעם להופעה של ג'מירוקוואי?
‏מצחיק מאוד. טוב.
‏פעם אחת, גאס הפתיע אותי ‏עם הופעה של ג'מירוקוואי.
‏בטח שהם היו מופתעים שמישהו היה בקהל.
‏אתן יכולות להתבדח על ג'מירוקוואי, ‏אבל את יודעת שההופעה הייתה אדירה.
‏אני מודה שהיה די כיף. ‏-כן.
‏בסדר. אשאיר אתכם לבד. ‏-לא. תמשיכי לרקוד איתנו.
‏לא, תיהנו מהג'מירוקוואי שלכם ביחד. ‏-לא. תישארי.
‏אחרייך. ‏-תודה.
‏בסדר, גאס. ‏עכשיו אחזיר אותך אל החברה היפה שלך.
‏ואלך לקחת משקה.
‏אמרתי לך שהיא רוצה לזיין אותך.
‏תודה. לחיים. ‏-תודה. לחיים.
‏תודה.
‏סליחה. רק רציתי לבקש ‏את השיר "להבה נצחית" של הבאנגלס.
‏את זמרת? ‏-כן.
‏טוב, תודה. ‏-בטח.
‏היי, חבר'ה. אז זאת שוב אני, שרה.
‏רק רציתי להקדיש את השיר הבא
‏לזוג היונים האהוב עלינו, ליאה וקליי.
‏שהלהבה הנצחית של אהבתכם תבער לנצח נצחים.
‏זה הבית.
‏טוב, אתם יכולים... מצטערת. סליחה.
‏רוצה לעזור לי עם זה? טוב. ‏-כן, בטח.
‏ניפגש בכניסה בעוד חמש דקות.
‏אתם מבינים מה זה לעצור? עצרו. ‏תפסיקו לנגן. בבקשה תפסיקו לנגן.
‏אפשר לעצור... תודה. ‏-שרה.
‏נהדר.
‏אתם מכירים... ‏ננסה את השני, אולי זה יהיה קל יותר.
‏אתם מכירים את "אפטאון פאנק"? ‏-אנחנו לא רוצים לנגן את זה עכשיו.
‏בואי ניקח הפסקה.
‏אני מרגישה שה"אפטאון" שלי ידפוק אותך.
‏טוב. ‏-טוב.
‏לא אזרוק את זה עליו. ‏-נראה שזה מה שעשית.
‏היי. ‏-היי.
‏מוכנה? טוב. ‏-כן.
‏בזריזות, קודם כול, ‏אני מוכרח להסיע את שרה למלון שלה.
‏לא, אני לא רוצה.
‏טוב, היא ממש שיכורה, אז... ‏-מישהו אחר יכול להסיע אותה.
‏אני לא מבין למה את מסבכת את זה.
‏לא. רק נסיע אותה, נוריד אותה שם.
‏נוודא שהיא בסדר וניסע הביתה.
‏מה כל העניין הזה? אמרת שהיא דפוקה
‏ועכשיו אתה כאילו מאוהב בה.
‏אני לא מאוהב בה.
‏הצעת לה נישואין.
‏והסתרת את זה ממני. מה זה, לעזאזל, גאס?
‏למה הכוונה, "מה לעזאזל", טוב?
‏היא מבקשת את עזרתי ואני רוצה להסיע אותה.
‏ואני מתכוון לעשות זאת איתך או בלעדייך.
‏נתראה בבית.
‏אני מרחמת על ליאה, ‏משום שהלהקה הרסה את החתונה שלה.
‏נראה שדי הרבה אנשים רקדו ונהנו על הרחבה.
‏כן. טוב, נחשו מה, להקה?
‏אתם מפוטרים.
‏אפשר עדיין לצטט אותו? ‏-כן. זה בסדר.
‏תודה. ‏-כן.
‏אתה מלווה אותי הביתה.
‏אין כמו בבית.
‏המיטה הזאת נוחה.
‏יופי.
‏טוב, אני הולך עכשיו, טוב?
‏לא.
‏היה טוב לראות אותך. ‏-שב בבקשה.
‏לא, אני באמת... כדאי שאסע.
‏שב לשנייה.
‏טוב.
‏אז שמעת שהתגרשתי. זה מאוד מביך.
‏כן. אני מצטער לשמוע.
‏למה אתה כל כך רחוק? אתה בצד השני של החדר.
‏בוא בבקשה... אתה מוכרח לשבת פה.
‏בבקשה. ‏-טוב. כן.
‏רק לכמה דקות, טוב?
‏טוב, אתה מודד זמן? ‏-לא, אני לא מודד זמן.
‏יש לך שעון עצר? ‏-לא.
‏אז הנה הסיפור. אתה תאהב את זה.
‏הכרתי בחור בדנוור, ‏חשבתי שהוא הכי מושלם שיש.
‏הנה הבעיה.
‏היו לו ילדים מהאישה ‏שלה הוא היה נשוי כשהכרנו.
‏אז הוא אמר, ‏"אני לא ממש מחבב אותה ואני אוהב אותך."
‏ואני חשבתי, "הוא רוצה להתחתן איתי".
‏לא חשבתי, "אני אפרק משפחה". לא.
‏אבל בבקשה, אני לא יכולה... ‏אל תשפוט אותי על החלק הזה.
‏אל תשפוט אותי על זה. ‏-אני לא אשפוט.
‏טוב, לזה אתה לא תאמין.
‏הפכתי לעקרת בית.
‏הפכתי לאם חורגת.
‏נחש כמה ילדים? שלושה.
‏זה נשמע ממש מלחיץ.
‏שלושה ילדים.
‏עברו ארבע שנים
‏עד שהם הפסיקו להיות מניאקים קטנים כלפיי.
‏אחד מהם פשוט נולד חלאה.
‏ואז...
‏יום אחד הוא פשוט עזב אותי.
‏בשביל מישהי אחרת.
‏ועכשיו אני בגיל מוזר כזה
‏שבו אני צעירה מדי מכדי להיות גרושה,
‏אבל מבוגרת מדי מכדי לצאת עם כל אחד.
‏ומבוגרת מדי לקריירה שלי.
‏ועכשיו אין לי כלום מכל זה.
‏אני מצטער.
‏אני חושב שהכול יהיה בסדר.
‏שטויות. אתה לא יודע את זה.
‏אתה אפילו לא ממש מכיר אותי.
‏כלומר, לא דיברנו חמש שנים.
‏אתה לא יכול להגיד דברים כאלה ‏אם אתה לא מעודכן.
‏מצטער. לא יודע למה אמרתי זאת. זה היה...
‏לא. זה... לא.
‏יודע מה? בוא פשוט... נהנינו בחתונה, נכון?
‏כן. היה כיף.
‏נהניתי.
‏והחלק הכי טוב הוא... שהם מאושרים.
‏אז לפחות מישהו מאיתנו מאושר.
‏אני חושבת שזה משהו טוב...
‏שמישהו מאיתנו מאושר.