UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Ca idee, putem să plecăm mai devreme.
Stăm măcar până se ține toastul.
Așa e. Nu poți să ratezi toastul!
E partea frumoasă. Auzi întâmplări jenante din copilărie.
- Da. - Porecle de care vor să uite.
O să auzim multe porecle reușite.
Serios, când vrei să plecăm, spune-mi!
Glumești? Îmi plac nunțile!
Oamenii se îmbată, se iau la bătaie, se cuplează și dansează, e grozav.
Da.
- Masa opt. - Bine.
Sigur o să fie bine.
Ție îți plac nunțile?
Da. Mă topesc după afișarea afecțiunii în public.
- E ca la Disneyland. - Categoric.
Pe cine cunoști? Recunoști pe careva?
Pe cine cunosc?
Am fost amic cu mireasa în facultate,
dar gașca ei nu prea era pe gustul meu.
N-am prea ținut legătura.
N-am prea avut prieteni în facultate, cu excepția lui Aaron.
Ți-am mai spus. Maică-sa a venit la banchet cu Unabomber.
Poftim?
Maică-sa a venit la banchet cu Unabomber.
Da, îmi amintesc că mi-ai spus.
Mă duc la baie. Vrei ceva de băut?
Da, tu vrei ceva?
Da, îmi aduci un Jägermeister?
Drăguț.
- Salut! - Bună ziua! Cu ce vă pot servi?
Două pahare cu apă? Mulțumesc.
- Gus! Salut! - Bună!
- Salut! - Ce mai faci?
- Bine. Tu? - Excelent.
- Bine. Grozav. - Da.
- Mă bucur să te văd. - Și eu.
Mă gândeam că o să te văd pe-aici.
- Și eu la fel. - Da.
Mă gândeam că o să mă văd pe-aici.
Îți vine să crezi că se mărită Leah?
- Ce chestie, așa-i? - Da.
Parcă mai ieri se pișa în boscheți, beată, lângă cămin.
Pe asta o uitasem.
- Da? Cred că ai motive. - Da. E aiurea.
Mai e careva pe-aici din vechea gașcă?
Da. Megan, Katie și noi doi.
- Așa că... - Doar atât?
Da, suntem pe cale de dispariție.
- Cam așa ceva. - Da.
Mare păcat!
Da. Te-ai mai văzut cu Leah în LA sau...
Nu prea.
Cred că m-a invitat ca să nu-i pice prost dacă ne întâlnim întâmplător.
- Așa e. - Da.
- Poftim! - Da.
Mulțumesc. Sarah, vrei ceva?
- Un pahar cu vin roșu, vă rog. - Da.
Mulțumesc.
Deci două pahare cu apă. Ți-e sete tare sau...
Sunt pentru mine și iubita mea, Mickey. E și ea aici. Da.
- Super. Da. - Da, e super.
- Excelent. - Ai venit însoțită?
Nu, sunt mai degrabă singură.
- Super. Da. - Da, super.
- Paharul tău. - Da, paharul meu.
- Deci... - Da.
- Mă bucur că te-am văzut. - Și eu.
- Mă bucur că am reușit să ne vedem. - Da.
Mai vorbim. Vreau să aflu cum o mai duci.
- Vreau s-o cunosc pe Mickey. - Bine.
Și eu aș vrea să știu ce-ai mai făcut.
- Prea multe lichide. - Da, prea multe.
- Mă bucur că te-am văzut. - Și eu.
- Poftim apa! - Mulțumesc.
Cu cine vorbeai?
Cu Sarah. Am fost iubiți.
- Mi-am dat seama. - N-aveai de ce.
- Ce vorbești? - Era ceva intens între voi.
Nu, a fost cândva.
- Da. - Da.
A fost ceva serios?
Atât cât poate fi în facultate, dar...
Îmi plăcea M. Night Shyamalan pe vremea aia. Ce știu eu?
Lumea se pune în mișcare.
- Ar trebui să mergem și noi. - Bine.
Îmi place aici, afară.
- Poftim? - Nu că aș vrea la fel la nunta mea.
Aș vrea mai multă lume. Ca să pară o petrecere mare, dar e frumos.
- Tu cum ai vrea? - La nunta mea?
Nu știu. Încă nu m-am gândit.
Adică m-am gândit, dar încă nu mi-am format o părere.
- Dar îmi plac nunțile mari. - Da.
- Gus? Micuțul Gussy! - Salut, Katie!
Salut! El e soțul meu, Matt.
El e Gus. Am făcut facultatea împreună.
- Salut! - Bună!
- Bună! Sunt Katie. - Bună!
Ce nepoliticos sunt! Katie, ea e Mickey.
Mickey, Katie, Matt și Sarah.
Încântată, Mickey. Îmi place rochia ta. E superbă!
Mulțumesc. Îmi plac cerceii tăi.
Mulțumesc. Credeam că-s exagerați, deci îți mulțumesc.
Cercei frumoși, rochie frumoasă. Bine.
- Ce frumos! - Drăguț.
Cum vi s-a părut ceremonia?
- Frumoasă. - Da, drăguță.
Credeți că face 110.000 de dolari? Atât costă.
Cerule! O grămadă de bani.
- Da. - Da, distracție plăcută!
Am închiriat hotelul cu 40.000 de dolari.
- La naiba! - Da.
Vreți și scaune la nuntă?
Bine. Încă 3.000 de dolari pentru scaune.
- Se adună, nu glumă. - E mult.
Formația, 8.000 de dolari.
Cu barul iei o țeapă fantastică.
Vor să închidă la 23:00. Vor închide când zic eu. La 22:00.
Au o grămadă de prieteni care beau pe banii mei.
Și mâncați dracului tot puiul, până la os.
O să mă asigur că mâncați dracului tot...
- Nu luați la pachet, da? - Mâncăm puiul.
- Să mâncați puiul. - Bine.
Și știți de ce plătesc totul?
Pentru că părinții miresei sunt sărăntoci. Rupți în fund!
- Tocmai mi-am cunoscut noul prieten. - E grozav.
Apropo, unde-i puiul? Sunt hămesită.
- Și eu. Mor de foame. - Uite-o pe Sarah!
- Ea e! - Mergem să vorbim cu ea?
Nu, e bine așa. Nu-i cazul.
E singură.
V-ați cunoscut deja, așa că...
Nu-i politicos s-o lăsăm singură acolo.
- Da, bine, nu contează. - Da.
- Sarah, bună! - Bună!
- Haide! Excelent. - Super.
- Bună! - Bună!
- Ce mai faci? - Bine. Voi?
Bine.
- Ce nuntă frumoasă, așa-i? - Da.
- Da.
Mă uitam la Clay și Leah, sunt atât de îndrăgostiți!
- A fost foarte frumos. - Deosebit.
Da. Acum aș vrea să mâncăm.
- Ce foame îmi e! - Și mie.
Trebuie să-i așteptăm să-și facă 300 de poze sub copac.
Da, exact. Oare nu puteau găsi copacul mai devreme?
Da.
Când ai ajuns în oraș?
- Ieri-dimineață. - Bine.
- Unde locuiești? - În Denver.
- Drăguț. - Da.
Dacă-ți plac copacii și munții frumoși,
există și locuri mai rele.
- Da. - Îți place LA?
E ciudată revenirea, parcă s-a schimbat totul.
Și n-a trecut chiar așa de mult timp de când am plecat.
- Ai locuit aici? - Da.
- Da, Sarah a locuit aici. - Am priceput.
Nu mai știu exact când, dar... Când am avut apartamentul ăla împreună?
- Oare când? Acum șase ani? - Da.
- Cam așa ceva. - Da, e logic.
Și când ai ajuns?
Ieri-dimineață. Ai zis. Era să uit și eu, așa că...
- Da, acum știm. - Da.
Nu-i un secret, pe atunci eram împreună, dar nu mai contează.
Mă bucur pentru tine, Gus.
Mă bucur să vă văd împreună. Îmi saltă inima de bucurie.
- Mulțumesc. - Foarte drăguț din partea ta.
Mickey, a apărut mâncarea.
În sfârșit, au terminat cu pozele.
- Ne vedem acolo. Bon appétit! - Bine.
- Și-a bătut joc de noi? - Nu.
Ba da, puțin.
Nu cred.
Nu-mi pasă, dar părea că a fost ceva serios.
- Da, cred că ai dreptate. - Da.
- Sper că nu te-ai supărat. - Nu.
De ce nu mi-ai spus că ați trăit împreună?
Credeam că ți-am spus. Eram la o serată, mai știi?
Toți povesteau despre cei cu care au trăit.
Sunt sigur că ți-am spus că am trăit cu o fată, Sarah.
- Nu știu. - Nici eu.
Scuze, mă comport ciudat în preajma fostelor iubite.
- Dar... Mergem? - Da.
- Vreau să mă distrez în seara asta. - Nu eu sunt cea care nu se distrează.
Nu, știu. Dar s-a rezolvat.
Nu mai suntem nevoiți să o vedem.
Da.
Doamnelor și domnilor, să-i întâmpinăm, pentru prima dată, pe Clay și Leah Reddy.
Propun un toast!
Pentru Universitatea din Dakota de Sud.
Cea mai bună pe care și-au permis-o părinții noștri.
Haide, Coyotes!
- Noroc! - Foarte bine. Noroc!
Știu.
Da, vă rog. Mulțumesc. Ai observat că...
- L-ați cunoscut pe mire? - Nu.
Noi l-am cunoscut la repetiție. E un scump.
Drăguț.
- Ați auzit cum a cerut-o în căsătorie? - Nu.
A dus-o în parcul în care s-au întâlnit prima oară.
- Frumos! - Ce drăguț!
Îl întrece pe Jim, care m-a cerut prin telefon.
- Bine. - Jim!
Bine, fii serioasă!
Eram la înmormântarea bunicii și am văzut cât de supărat era bunicul.
M-a făcut să mă întreb cu cine mi-aș petrece restul vieții.
Deci vă dați seama...
- Da. A fost foarte drăguț. - A fost drăguț.
- Foarte drăguț. - Nu -mi plac cererile complicate.
- Nu, sunt atât de siropoase! - Mersi!
Ca ăla despre care vorbeau aseară.
Tipul își aduce părinții cu avionul la LA, îi aduce și pe-ai fetei
și o cere de soție la observator sau în alt loc la fel de ridicol.
Nu-mi amintesc.
Ba da. Când ea a acceptat, a apărut brusc un violonist
care a cântat „Maybe I'm Amazed”.
- Îți amintești? - Cred că faci o confuzie.
La naiba! În fine, nu contează.
- O clipă! Despre tine e vorba? - Da.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
- N-ar fi trebuit să... - Nu-i nimic.
- Toți au zis că a fost o cerere frumoasă. - N-a fost.
Vremea era proastă, violonistul cânta prost.
A fost o prostie foarte mare.
Ea era?
- Da. - Ați fost logodiți?
Foarte puțin.
Bună tuturor!
Aș vrea să țin un toast, dacă nu vă supărați.
Sunt Sarah Miller.
Sunt prietenă cu Leah din facultate.
Apropo, asta e masa colegilor din facultate.
Deci hai, Coyotes! Așa-i?
Încă îmi amintesc
când Leah m-a sunat să-mi spună despre Clay.
Mi-a zis: „Am ieșit cu un tip, Clay, și cred că el e Alesul.”
I-am zis: „Leah, ascultă-mă bine!
Are vreun prieten?
Îi plac roșcatele?”
Serios, rar se întâmplă să-ți găsești jumătatea,
iar voi, Clay și Leah, v-ați găsit unul pe altul și sunteți suflete-pereche.
În cinstea lui Clay și Leah!
Noroc!
E bună formația!
E bine că pot cânta și melodii alerte, dar și lente.
Îmi place.
Scuze pentru chestia cu logodna.
Serios, n-am vrut să fii luată pe nepregătite.
Încerc să-mi dau seama când s-au întâmplat toate.
Erați împreună în facultate și apoi v-ați mutat împreună la LA?
- Da. - Și v-ați logodit?
Da, dar pentru foarte puțin timp.
Cam o lună, apoi ne-am despărțit.
Când te-am întrebat dacă a fost ceva serios și ai negat...
N-am mințit. N-a fost nimic serios.
Parcă eram doi puști care se cred logodiți.
Încerci să bagatelizezi,
dar faptul că mi-ai ascuns asta înseamnă că a fost ceva serios.
De ce? Tu îmi spui absolut totul despre foștii tăi iubiți?
N-ai niciun secret?
În fine, eu nu...
Doar pentru că ți-am ascuns ceva
nu înseamnă că e ceva rău despre care nu vreau să-ți vorbesc.
Relația scârțâia.
Ea era genul de suflet rănit.
Înseamnă că asta-ți place, sunt genul tău.
Nu cred că ești genul ăsta.
Era, mai degrabă, genul care să mulțumească pe toată lumea.
Ca tine!
Ce vrei să spun? Era nașpa. Era groaznică.
Era în stare să-i pupe-n fund pe toți, să vină acasă și să fie rea cu mine.
Bine? Tu nu ești așa.
Asta-mi place la tine. Ești opusul ei în toate felurile.
Era foarte sensibilă. Dacă-i mângâiam cotul, avea orgasm.
De ce-mi spui asta?
Ca să vezi ce ciudată era.
Plecăm?
Nu trebuie să plecăm chiar acum. Mai stăm puțin.
Mă duc să fumez o țigară.
- Vrei să vin cu tine? - Nu, e în regulă.
La dracu'!
- Bună! - Salut!
- Am ieșit să iau aer. - Scuze, nu te urmăresc.
- Pot? - Da.
M-am lăsat acum trei ani, dar mai calc alături uneori.
O duci mai bine decât mine. Eu nu reușesc să mă las.
Nu pot controla ce-mi apare la Noutăți,
dar îmi amintesc când am văzut prima oară o poză cu voi
și mi-am zis: „Chiar e drăguță, îmi vine s-o urăsc.”
Bine.
Și l-ai învățat să se îmbrace.
Felicitări! Avea un stil ca naiba.
Mersi c-ai observat!
Dar tu?
Ai pe cineva acum?
Nu. Sunt singură.
Nu-i cazul să te întristezi,
unii se întristează când le spun,
dar sunt divorțată de un an, așa că...
- Îmi pare rău. - Nu, e mai bine așa.
Mă bucur pentru voi.
Îmi dau seama că vă faceți să râdeți reciproc.
Cu tine nu râde fals. Știu când râde fals, deci...
Mă duc să mai iau ceva de băut. Vrei și tu?
- Nu beau. - Am priceput.
Nici eu nu prea beau. Doar pe la nunți.
Ca să treacă durerea de la tocuri.
- Ți-e mai bine? - Vrea să te fută.
Ba nu vrea.
- Am intuiție bună. Vrea să te fută. - Bine.
Cred că-mi supraestimezi atractivitatea.
E distrusă și singură. Tocmai a divorțat.
E clar că vrea să revină la ultimele clipe fericite.
Știai că e divorțată?
- Da, știam. - Desigur că știai.
Gus, aud o melodie de Jamiroquai.
Mergem la un concert Jamiroquai?
Foarte amuzant!
Gus mi-a făcut o surpriză. M-a dus la un concert Jamiroquai.
Cred că și ei au fost surprinși că a venit cineva.
N-ai decât să faci mișto, dar concertul a fost minunat.
- Recunosc, a fost frumos. - Da.
- Bine, vă las să dansați. - Nu, rămâi cu noi!
- Nu, bucurați-vă împreună de Jamiroquai. - Nu, rămâi!
- După tine. - Mersi!
Acum te predau iubitei tale frumoase.
Iar eu mă duc să beau.
Ți-am zis că vrea să te fută.
- Mersi! Noroc! - Mersi! Noroc!
Mulțumesc.
Scuze! Vreau să cer „Eternal Flame” de Bangles.
- Ești cântăreață? - Da.
- Bine, mulțumesc. - Desigur.
Bună! Tot eu sunt, Sarah.
Vreau să dedic cântecul următor
porumbeilor noștri, Leah și Clay.
Fie ca flacăra veșnică a iubirii voastre să ardă veșnic.
E o strofă.
Băieți, puteți să... Scuze!
- Mă ajuți? - Desigur.
Ne vedem în hol în cinci minute.
Nu pricepi ce înseamnă să te oprești? Nu mai cânta!
- Oprește-te... Mulțumesc. - Hei!
Excelent.
O știți pe aia... Să încercăm una mai simplă.
- Știți „Uptown Funk”? - Nu vrem s-o cântăm acum.
Luăm o pauză.
Presimt că o să te dea gata.
- Bine. - Bine.
- Nu-l arunc în el! - Așa părea.
Ești gata?
- Da. - Bine.
Mai întâi, o ducem pe Sarah la hotel.
Nu sunt de acord.
- E beată criță... - S-o ducă altcineva.
Nu știu de ce faci să pară complicat.
O ducem și o lăsăm acolo, asta-i tot. Ne asigurăm că e bine, apoi mergem acasă.
Care-i treaba? Ai zis că nu-ți place, iar acum pari îndrăgostit de ea.
Nu-s îndrăgostit de ea.
Ai cerut-o de soție.
Și nu mi-ai spus. Ce dracu' înseamnă asta?
De ce drăcuiești?
Mi-a cerut ajutorul și o s-o duc cu mașina.
O duc cu sau fără tine.
Ne vedem acasă.
Îmi pare rău pentru Leah, formația i-a stricat nunta.
Lumea părea să se simtă bine, dansa, ringul era plin.
Ăla din formație, știi ceva?
Ești concediat.
- Mai poți să-l citezi? - Da, e în regulă.
- Mulțumesc. - Da.
Mă conduci acasă.
Casă, dulce casă!
Ce bine e în pat!
Bine.
- Eu trebuie să plec. - Nu.
- Mi-a făcut plăcere. - Ia loc, te rog.
Nu, serios... Trebuie să plec.
Stai jos o clipă.
Bine.
Ai aflat că-s divorțată. Mi-e jenă.
Îmi pare rău să aud...
De ce ești atât de departe? Ești în capătul celălalt camerei.
Te rog, vino... Trebuie să stai aici.
- Te rog. - Bine. Da.
Doar două minute, bine?
- Ce faci, cronometrezi? - Nu.
- Ai cronometru? - Nu.
Îți povestesc. O să-ți placă.
Am cunoscut un tip în Denver, îl consideram perfect.
Să vezi care era treaba.
Avea copii.
Cu soția cu care era însurat când ne-am cunoscut.
Mi-a zis că nu ține la ea și că mă iubește.
M-am gândit că vrea să se căsătorească cu mine.
Nu că distrug o familie.
Te rog să nu mă judeci pentru asta.
- Să nu mă judeci. - Nu.
N-o să-ți vină să crezi.
Am devenit mamă casnică.
Am devenit mamă vitregă.
Știi câți copii? Trei.
Pare foarte stresant.
Trei copii.
Abia după patru ani
s-au mai dat pe brazdă.
Unul e un ticălos înnăscut.
Apoi...
Într-o zi, m-a părăsit
pentru altă tipă.
Acum sunt la vârsta ciudată
când sunt prea tânără ca să fiu divorțată,
dar sunt prea bătrână ca să ies la întâlniri.
Și prea bătrână pentru cariera mea.
Acum nu mai am nimic.
Îmi pare rău.
Cred că va fi bine.
Prostii! N-ai de unde să știi.
Nici măcar nu mă cunoști bine.
N-am mai vorbit în ultimii cinci ani.
Nu poți spune așa ceva dacă nu ești informat.
Îmi pare rău. Nu știu de ce am spus-o.
Nu.
Știi ceva? Haide să... Ne-am distrat la nuntă, așa-i?
Da, ne-am distrat.
M-am distrat...
Și important e că ești fericit.
Măcar unul dintre noi e fericit.
Cred că asta e partea bună...
că unul dintre noi e fericit.