EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vi är framme!
Vilken tid det tog.
Du vet, din pappa.
Kelly och jag har ställt upp stolar och bord. Ni kan ta det lugnt.
-Vi kunde ha hjälpt till. -Jag sa det men han...
Nej, vi gjorde det så gärna. Vem är han?
-Är det Li'l Andy? -Ja.
Hur är läget? Inte finklädd? Det gör inget.
Då så. Det här är perfekt.
Fick du stativet?
-Tog du med det? -Nej.
-Det är lugnt. Jag har ett i bilen. -Jag tar fotot.
-Nej. -Jodå.
-Ja. -Nej.
Ni vill inte ha nåt av Gus gamla ex på fotot om några år.
Jodå.
Inte så, men vi vill ha dig med.
Hon kan ta det.
Glad bröllopsdag, allihop!
Glad bröllopsdag!
-Så där då. -Är det klart?
-Perfekt. -Bra.
-Jag sätter på musik. -Tack.
-Är det där en discokula? -Ja.
-Var fick du tag i den? -Det är en 40-50.
-Hej. -Jösses!
Förlåt, jag visste det. Jag tänkte: "Nu skrämmer jag henne."
Vad vill du?
Be om ursäkt för igår för...
Jag tänker åka hem.
Va?
Jag köper biljett på mobilen.
-Jag åker om några timmar. -Snälla...
-Hoppas de har potatissalladen. -Det har de alltid.
-Gus! Är det du? -Hej.
Vi har tittat på Witchita!
Läskiga grejer!
Kul att ni gillar den...
Ursäkta, det här är min flickvän, Mickey.
-Det här är min... -Hej.
...morbror Pat och moster Jo.
Då så. Alla är därinne. Jag kommer snart.
Då så.
-Vi ses snart. -Vi ses, hej då.
Hej då.
Allvarligt? Du hotar med att göra slut och åka hem?
På grund av ett fånigt gräl?
Du fattar fortfarande inte. Det var inte fånigt.
Du sa att jag var labil och att vi inte har nån framtid.
Lyssna nu.
När jag hör vad du säger,
tror jag att du har misstolkat nåt
-som jag sa... -Nej.
Det var ingen jävla T.S. Eliot-dikt. Det behövde inte "tolkas". Jag fattade.
Det här är väldigt...
Det här är helt sjukt, vi har aldrig pratat om det.
Jag vet inte ens...
Fan också! Hej! -Hej, Gus! -Hej.
-Vem har vi här?
Min flickvän Mickey.
Min kusin Lisa och hennes familj. Hej!
Jag har sett henne på Facebook så jag tycker att jag känner henne.
-Ja. -Finns det en tv här?
Nej, jag tror inte det tyvärr.
-Mamma, du sa att det fanns tv! -Du ljög!
Ingen har ljugit, kom nu.
Hej!
Jag måste åka, jag pallar inte att vara välkomstkommitté.
-Jag åker hem. -Du kan inte...
Varför inte det?
För det här blir hemskt.
Att vara här och låtsas att allt är okej, medan vi gör slut?
-Snälla? -Okej, jag stannar på festen.
Sen sticker jag och du kan stanna tills...
Herregud.
Vi går in där, jag orkar inte hälsa på fler.
-Har de gått? -Nej.
-Iväg. -Okej.
Man måste ta deras leverantör, när man hyr stället.
Visst är det ett fint mönster? Och den här är så rar.
Bjälkarna i World Trade Center revs ner diagonalt.
Under vanligt rivningsarbete...
Ska vi hoppa ner i avgrunden?
Hej.
-Jag såg ditt program. -Vad tyckte du?
Jag gillar inte djävulsdyrkan och hedendom så mycket.
Vi vaknar en morgon, och världen styrs av en enda regering.
Tror du?
Enda problemet med att sälja husbilar är att folk ser dem som lyx.
Troligen på grund av namnet.
"Fritidsfordon." Man får förklara att det är en nödvändig lyx.
Då får man dem på kroken och vevar in dem.
Ursäkta.
Jag är så stolt över alla mina barn.
Deras affärer och konstutställningar och lärarjobb...
-Din film, menar jag ju. -Glöm inte den.
Det är bra med kreativitet men undervisning är liksom ädelt.
Lärare är hjältar, som brandsoldater.
Hör på allihop!
Först en applåd för mr och mrs Victoria och Mark Cruikshank!
Kan man tänka sig. 40 år! Allvarligt?
Men många vet inte det här...
Mamma och pappa hade ingen smekmånad.
Ingen smekmånad. De vill åka till Hawaii,
men de uppoffrade sig som vanligt och sparade pengarna
för att vi barn skulle få det bättre.
Mamma och pappa,
ni har uppoffrat er tillräckligt.
Som present på bröllopsdagen,
från mig, Kelly, Nina och bebisen,
det är dags för er att säga aloha till Hawaii.
-Ni ska till Hawaii. -Va!
Kom upp hit.
-Vi har en lei. -Ni skojar!
Nej.
-Vad händer? -Ska de till Hawaii?
-Har jag missat nåt mejl? -Nej.
Raring...tack ska du ha.
-Vad sjutton? -Är allt okej?
Jag visste inget heller.
Har han inte sagt nåt?
Vi kan knappt betala vårt bolån men det är lugnt.
Kelly! Kom.
Beklagar.
Kom nu, gumman.
-Hans fåniga skor. -Hur glad som helst.
-Det är för mycket. -Säg aloha.
-Så omtänksamt. -De är värda det.
Vad är det med dig?
Va? Det skulle vara en överraskning.
Nu är ju vi bortgjorda, vi kunde ha bidragit.
Ni betalade för att resa hit. Det är er present.
Jag bor här, det här är min present.
Det är för mycket.
Alla vi barn kunde ha bidragit.
När de fick TiVo betalade vi 13 dollar var.
Jaha.
Gus, säg att du håller med mig.
Alltså, det är snällt men jag fattar hur de menar.
-Gör du? -På sätt och vis.
Ni borde bli glada när de får åka till Hawaii. Ni får det att handla om er.
Nämen, herregud.
-Vet du att du är ett arsle? -Andrew. Inga såna ord.
-Sila snacket. -Han är ett arsle.
Han sa inget till oss. Vi kunde inte bidra även om vi ville.
Det var inte illa ment. Det var en överraskning.
Sluta nu!
Oroa er inte. Vi tre...
Vi har också en present. Vi betalar för tidskrifter på flyget.
Men inte på hemvägen. Det har vi inte råd med.
Den här servetten får ni också.
Fyrtio år är väl pappersbröllop?
Vem har vi här?
Hej, jag är gammal och vithårig.
Sluta tjafsa nu.
Ni låter som jag och Hillary när hon fick veta om Monica.
Jag visste inget om Kens present.
-Hade jag inte rätt? -Vadå?
Jag sa ju att min familj är galna. Såg du vad Gus gjorde?
Varje gång det blir problem förvandlas han till Jerry Seinfeld.
Han har varit störd sen Ridley Scott-grejen.
-Pratar du om Kens present? -Nej, jag berättade om Ridley Scott.
-Gör inte det. -Varför inte det?
Jag vet inte vad Gus har sagt, men när han kom till LA var han så efterfrågad.
-Vad? -Jo.
-Var han? -Ja.
Han skrev ett manus som alla såg,
och gick på möten med viktiga personer.
-Jaså. -Ja, det var helt sjukt.
Han fick jobb som Ridley Scotts assistent,
men fick även medverka kreativt. Han låg bra till.
-Så lovande. -Ja.
Tills...
Jag tror att han fick för sig
att hans karriär hade stagnerat.
Efter några månader.
Han mejlade Ridley och skrev:
"Du borde ta mig mer på allvar", och så vidare.
-Gjorde Gus det? -Ja.
Det var tufft!
Men mejlet innehöll även en lång konversation med vår mamma,
där det stod vad han borde skriva.
Han frågade om vad han skulle skriva,
och själva mejlet var bara det översta.
-Det... Du fattar. -Ja.
Ridley skickar det givetvis till alla han känner.
Regissörer, agenter och studiofolk och skriver:
"Titta vad min assistent skickat från sin mamma."
Såg ni mejlet?
-Ja, det var hemskt. -Jättehemskt.
"Tack, mamma" står det.
-Allvarligt. -Nej.
Nämen, Gud. Mamma är full.
Jag ger henne min tequila och ser vad som händer.
Herregud!
Förra gången hon blev full,
knuffade hon ner pappa i en pool. Det var kul.
Det vill du väl se?
Jag ska ta lite tårta.
Nej, det vill jag inte se, det vore tragiskt.
-China Doll av David Bowie. -Bra.
Jag gör slut på tårtan.
-Vill du ha nåt att dricka? -Inte nu.
-Okej. -Hej.
-Allt väl? -Toppen. Underbart.
-Vi kan väl sätta oss? -Jag har det bra här.
Jag ser alla och... Där är Mickey! Hej, Mickey!
Kom hit! Tjejen!
-Kom. -Okej.
Tjejen, kom hit.
Här kommer hon.
Här kommer Mickey.
Mark och jag gillar dig bäst.
-Nej. -Det är sant.
Vad snällt sagt.
Av alla Gus tjejer gillar vi dig bäst.
Bättre än... Vad var det? Natalie.
-Där fick du, Natalie. -Hon var en käring.
Medge det.
Jag märkte det, Gussie. En mamma vet alltid.
-Lugna dig. -Vilka var det mer?
-Theresa. -Ja.
-Har jag rätt? -Vet inte riktigt.
Du överförenklar.
Kom igen. Theresa var så tråkig.
Om man frågade: "Var kommer du från?"
sa hon "Lansing" eller vad det var. Och inget mer.
Ursäkta, är du en utomjording?
Tja, det är sant.
-Mickey är bäst. -Nummer ett.
Håll fast vid henne.
-Gör det. -Jag ska. Jag släpper henne inte!
Pappa ska gå, vi säger adjö.
Ja, kom, vi säger adjö till pappa.
Ursäkta. Förlåt.
-Nu skiter jag i det här. -Du.
-Vart ska du? -Till flygplatsen.
-Vadå? -Jag ska till flygplatsen!
Du ljuger så mycket. Jag vet om Ridley Scott.
Hör på. Det var sent.
Jag hade ingen ordning på mina mejl. Jag rörde ihop saker.
Varför har du inte berättat om det?
Sånt är inget man pratar om på första dejten.
"Jag gjorde bort mig inför
-halva..." -Ge mig nycklarna.
-Tänker du ta... -Ja. Ge mig nycklarna.
-Tack... -Nej.
Allvarligt?
-Ge hit. -Jag vill inte...
-Ge mig nycklarna! -Sluta.
Gus.
Du tycker att jag är för omogen för att bli mamma, men du är barnslig.
Du ljuger och har hemligheter för mig.
Om din förlovning. Ridley Scott.
Du låtsas att du går i kyrkan.
Du överdriver. Jag vill bara göra folk glada.
Så jag ljuger lite.
Det är inte jättehemskt.
Det är hela din familj.
Min familj är knäpp men vi döljer inget.
Du känner inte min familj. De är djupare än så.
Tro inte att du förstår min familj efter två dagar.
Det kanske inte berodde på dem att jag inte ville ha dig med.
Utan på mig?
-Kanske. -Allvarligt?
Att jag inte ville ta dig med,
kanske inte hade med mina familjehemligheter att göra. Eller vilken teaterpjäs du nu inbillar dig att det är.
Okej. Visst.
Jag åker nu.
Åk. Jag bryr mig inte.
Kan du gå in och säga adjö till alla?
Hitta på nån ursäkt för min skull.
Ja, det kan jag.
En minut, okej?
Hör på, allihop.
Mickey måste tyvärr åka,
hon åker till flygplatsen nu.
Vänta, va?
Ja, det är problem på jobbet.
Mickey, du behöver inte.
Hon är bara artig.
Hon är arg för att jag har ljugit för henne.
Och undanhållit saker för alla.
Saker som är pinsamma eller som jag skäms för.
Ni vet, min film med Arya?
Hon hoppade av.
Så nu har jag bara en massa skulder.
Det enda resultatet är en två minuters presentationssnutt.
-Vad är det? -Det är...
Ingenting.
Det är...
Egentligen...
...ingenting.
Jag menar att det är kört med Arya.
Jag har sumpat alla jobbchanser jag nånsin fått. Ridley Scott och regissören för Liberty Down...
Jag får aldrig skriva för Witchita
för när jag blev inbjuden till manusrummet,
fick jag spel och kastade en tjejs dator över bordet.
-Det visste jag inte. -Inte jag heller.
Det är inget nytt. Jag har problem med att kontrollera min ilska.
Förra månaden fick jag spel när jag körde bil,
och jag fick spinn och krockade med några bilar.
Jag sa inget till nån.
Kastade du en tjejs dator?
Häng med, mamma.
Jag tänker dra igenom det här fort.
Jag tror inte att jag tror på Gud.
När jag var nio spydde jag i mammas handväska.
Ni minns mitt ex Natalie?
Hon låtsades vara otrogen, för att jag skulle göra slut.
Men det gjorde jag inte så hon fick göra slut.
Pappa, jag gillar inte sport.
Jag låtsas bara så att vi ska ha nåt gemensamt.
Jag vet inte. Jag menar, jag försöker bara säga...
Jag försöker föra er bakom ljuset.
Så ni ska tro att jag är den perfekta sonen eller den perfekta brorsan.
Men jag är en klantskalle.
Mickey är det enda som är bra i mitt liv.
Men jag sabbar det också...
Igår sa jag att hon inte är mogen för att skaffa barn, men...
Jag har fel.
Det är jag som inte är mogen och...
Det är enklare för mig att låtsas
att Mickey är knasig och jag mår bra.
Det är jag som är knasig.
Bra, bra, då vet vi det. Kan vi städa upp och åka hem nu?
Okej, tack? Jag...
-Förlåt, det var hemskt. -Allvarligt?
Det var fantastiskt.
-Allvarligt? -Ja.
Jag har haft jobbiga samtal med mina föräldrar.
Men inte så där ärligt. Det var modigt av dig. Du är tuff.
Jag känner mig så misslyckad nu.
Skönt.
Hemma.
Det var lite jobbigt där i...
Vad hette det?
Brookings.
-Men vi överlevde. -Jajamän.
Berätta om framtiden.
Vi flyttar ihop.
Och sen...så skaffar vi en liten vovve.
-Bra idé. En beagle. -Ja.
Sen går vi i parterapi.
-Och reder ut allt och blir starka. -Ja, och sen...
Sen gifter vi oss och skaffar barn.
Ja, väldigt populärt numera.