- Takk, Tammy. - Bare hyggelig.
Telefon via kontoret. En oberst Davis fra Pentagon.
- Det er viktig. Snakk lavt. - Hva?!
Hallo? Oberst?
Hva har du til meg?
Jeg setter ikke pris på språkbruken din, oberst!
Å... Et sted.
Buckhorn.
Buckhorn i South Dakota.
Vestsiden av South Dakota.
Vi flyr over østsiden av South Dakota nå.
Skriv dette ned. Vent litt.
Stor K.
Liten N. Liten O.
Liten X.
Knox. Løytnant Knox.
Buckhorn politikammer.
Greit. Takk, oberst.
Hei, makker.
Vi ventet deg i går kveld.
Du har visst fått hard medfart.
- Hvem eier dette stedet? - Bønder.
- Hvor er de? - De sover på baksiden.
Hva trenger du?
Et par mobiler. Og noe til denne.
Drit i det. Jeg skal få tak i noen fine greier.
Chantal! Sjefen er her.
- Hent førstehjelpsutstyret. - Er han skadet?
Fy faen!
Vi ventet på deg hele kvelden. Hvor ble du truffet?
Du var heldig. Jeg henter førstehjelpsutstyret. Gå inn.
I stedet for at vi drar rett tilbake til Philadelphia, -
- har du noe imot at vi tar en kort tur til Buckhorn i South Dakota?
Det er ganske viktig.
Dra til helvete, Gordon. Jeg vil dra hjem.
Det er viktig, og det kan være av interesse for deg, Diane.
En gammel sak som involverer en mann som agent Cooper kjente en gang.
- Blå rose-saken. - Ja.
Du får dem straks. Jeg må snakke med pilotene først.
Nye planer. Vi skal til Buckhorn i South Dakota.
Jeg vet det, jeg vet det. "Dra til helvete, Albert."
BLOKKERT
- Agent Preston her. - Fint.
Ja, jeg forstår. Jeg skal hente ham.
Det er fengselsdirektør Murphy.
- Fengselsdirektør Murphy? - Cooper har rømt.
Hva?!
Hvordan i svarte skjedde det?
Cooper har rømt fra fengselet.
- Har du gjort det? - Ikke ennå.
Det må være gjort neste gang jeg ringer.
Kom inn hit, Roger.
- Er dette bra, sjef? - Veldig bra, Hutch.
Drep fengselsdirektøren i løpet av de neste to dagene.
Fengselsdirektøren? Greit.
Skal Chantal ta seg av ham før jeg kommer?
- Han kommer til å synge for meg. - Gjør som dere vil.
- Etterpå blir det to i Vegas. - Vi tar to.
Jeg sender detaljene på SMS.
Husk dette: Fengselsdirektør Murphy i Yankton landsfengsel.
Drep ham hjemme, på jobb eller på vei til eller fra.
Okay. Du, Chantal?
Gi sjefen et kyss.
- Skulle ønske det var mer. - Vi får ha det til gode.
Den er grei, skatt.
Ødelegg telefonen og stikk herfra.
Hovedveien er der borte.
- Har du hatt problemer med ham? - Nei, aldri med Dougie.
Han er en... god borger.
Så du aner ikke hvorfor noen vil drepe ham?
Nei. Men i forsikringsbransjen kan folk ofte bære nag.
Det dreier seg vanligvis om penger, Bushnell. Rett og slett.
Ingen trenger flere grunner enn det. Hvor lenge har han vært ansatt?
I 12 år. Han jobber bra.
- Han er rolig og sindig. - Litt mer trykk på "rolig".
Dougie var i en bilulykke ikke lenge før han begynte å jobbe for meg.
Iblant er det noen virkninger av det som viser seg.
Konen hans kan fortelle mer om det.
Vel...
Takk for at du kom, Bushnell.
Jeg setter pris på hjelpen.
Merkelige greier.
Først eksploderer bilen hans, og så prøver noen å drepe ham.
Vi hører fra oss så snart vi vet mer.
Dougie... Du kan ta deg fri resten av dagen.
Flott. Vi kan dra til legen.
Fra i morgen av skal vi jobbe sammen og finne noen svar.
Svar.
Hør på dette:
Det fins ingenting, og jeg mener ingenting, -
-om vår herr Douglas Jones før 1997.
- Du fleiper. - Ikke noe førerkort.
Ikke noe pass, ikke noe fødselsnummer.
Ingen papirer fra skoler eller skatteetaten.
Ingen fødselsattest.
Det var som bare...
Vitnebeskyttelse?
Kanskje.
Er fyren i justisdepartementet fortsatt der?
Jeg skal spørre ham.
Fikk du fikset bremselyset?
Det kostet 239 dollar. For et jævla bremselys!
Det er sikkert vakkert.
Husker dere den australske fyren med tangen?
Burde vi snakke med ham igjen?
Det er som å snakke med en hund.
Og hun står for all bjeffingen.
Jeg har en idé.
Her er litt nytraktet kaffe, Mr. Jones.
- Vil du ha en, frue? - Nei takk. Men takk for Dougie sin.
Har deg.
- Du, Fusco? - Ja?
Betjent. Akkurat i tide. Fingeravtrykk og DNA, takk.
Jeg kom bare for å si at vi har fått svar angående håndflateavtrykkene.
De tilhører vår gamle venn Ike "The Spike".
Og han oppholder seg på et motell utenfor sentrum.
Ike "The Spike" har endelig rotet det til.
Vi får bli med på moroa.
Betjent... Si til Jones-paret at de kan gå.
Jeg må registrere dette først.
Beskjed til J.T. Jeg har prøvd mobilen uten hell, -
-så jeg prøver denne linjen.
Her er beskjeden: "Mislykket. Tar fri grunnet helsen."
Han kommer mot dere.
Ike, du er arrestert for drapsforsøk.
Vi har avtrykk av håndflaten din.
Faktisk har vi hele håndflaten din.
Andy... Jeg liker virkelig den beige stolen.
Og Lucy, jeg liker virkelig den røde stolen.
Og jeg liker virkelig den beige stolen, Andy.
Jeg er lei for det, skatten min. Du kan få den beige stolen.
Hva driver du med, Harry?
Hvem slapp ham ut?
Hvor er han?
Johnny!
Hvor er du, Johnny?
Johnny!
Johnny?
Johnny!
Johnny! Herregud!
Herregud... Johnny.
Mamma?
Hei, Bobby, hva skjer? Vil du ha kaffe?
Nei takk. Jeg er her med gutta. Vi må stille deg noen spørsmål.
Greit.
Kom inn.
- Mrs. Briggs. - Frue.
Vi vil snakke om da agent Cooper besøkte majoren dagen...
Dagen før Garland døde.
Ja.
Okay, hør på meg...
Rett etter at agent Cooper dro den dagen, -
-tok Garland meg til side...
...og sa at en dag...
...ville vår sønn Bobby...
...og Hawk... og sheriff Truman...
Jeg visste ikke at det skulle bli denne sheriff Truman.
Han sa...
...at de ville komme og spørre meg om spesialagent Dale Cooper.
Han klemte skuldrene mine da han fortalte dette.
Jeg prøvde å spørre hva det gjaldt, men han ville ikke si mer.
Han sa bare:
"Når de kommer for å spørre om agent Cooper..."
"...må du gi dem denne."
Og nå er dere her.
- Vil dere ha litt kaffe? - Nei takk.
Greit, da.
Bli med meg.
Dette er stolen.
Jeg kan ikke tro at dagen har kommet.
Se her.
Da faren din fortalte dette, Bobby, -
-var du langt unna der du er i dag.
På et eller annet vis visste han at alt ville gå bra.
Han så at du kom til å få dette livet.
Faren din mistet aldri troen på deg.
- Nå tar vi litt kaffe. - Ja visst.
Okay. Okay.
- Venterommet. - De kommer nå.
Løytnant Knox. Macklay.
- Diane. - Jeg er ikke i humør til å se et lik.
- Jeg venter her. - Beklager, du kan ikke røyke her.
Det er et jævla likhus!
Denne veien.
Jævla blautfisker.
PRATEN GÅR LIVLIG FOR SEG RUNDT MIDDAGSBORDET
Kriminalbetjent Macklay har hatt saken. Han kan informere dere.
William Hastings hadde en affære med bibliotekaren Ruth Davenport.
Davenports hode ble funnet på toppen av major Briggs' hodeløse kropp.
Etter at vi hadde pågrepet Hastings, ble konen hans drept i huset deres.
Tydeligvis av advokaten deres, George Bouncer, som nå også er pågrepet.
Og neste dag døde Hastings' sekretær i en bileksplosjon.
Hva skjer i andre sesong?
Jeg beklager på forhånd for Albert.
Vel, dette er major Briggs.
Det viser seg at William Hastings, sammen med bibliotekaren Ruth, -
- drev med undersøkelser og publiserte-
- en rar liten blogg om en alternativ dimensjon.
Og han er rektor på high school.
Han var også klinkekulemester i femte klasse.
Når "klinket" det for ham?
Da hunden tok kattens øyne.
For en uke siden avsluttet Hastings bloggen sin med dette:
"I dag gikk vi endelig inn i det som vi kaller Sonen..."
"...og vi traff majoren."
Er dette kroppen til en mann i førtiårene?
Ja.
Albert.
- La oss tenke høyt. - Major Briggs ville ha vært 72 år nå.
Vi trodde at han døde i en brann utenfor Twin Peaks for 25 år siden.
Da var han på samme alder som denne mannen.
Tenk på dette: Cooper kjente Briggs.
Cooper var sammen med Briggs for 25 år siden.
Og nå dukker Cooper opp her.
På rømmen her.
Nettopp.
Jeg fant denne i magen hans. Den har en inskripsjon. Det står:
"Til Dougie. Med kjærlig hilsen, Janey-E."
Vi må snakke med William Hastings.
Gå vekk!
- Hei, Lucy. - Jeg er ikke her, sheriff Truman.
Jeg har lunsjpause.
Å... Sheriff...
Ikke spis lunsj i møterommet, Chad.
Jeg vet det, men... dere spiser jo donuter og drikker kaffe her.
Ta med lunsjen til lunsjrommet.
Ja visst. Alt i orden, sheriff.
Unnskyld. Det skal ikke skje flere ganger.
Kan du åpne døren?
Kan jeg få litt hjelp?
- Åpne vinduet, Bobby. - Ok.
Ingen skjøter. Ingen åpninger.
Hvordan åpner man denne greia?
- Kanskje den har en skjult knapp. - Jeg ser ingen skjulte knapper.
Hvorfor smiler du?
Jeg vet hvordan man åpner den. Faren min tok en med hjem en gang.
- Morer du deg på vår bekostning? - Ja, litegrann.
Sett i gang.
- Vi må gå ut igjen. - Ut?
Ja, vi må gå ut.
Okay...
- Hva i...? - Hysj.
"253 meter øst for Jack Rabbit's Palace."
"Før du drar fra Jack Rabbit's Palace, ta noe jord derfra i lommen."
Det står to datoer. Og et klokkeslett. Samme klokkeslett.
"2.53".
Det er to dager fra nå. Og dagen etter.
Jack Rabbit's Palace? Jeg har aldri hørt om det.
- Han gjorde det igjen. Utrolig! - Hva da?
- Hva er det, Bobby? - Jeg vet nøyaktig hvor det er.
Da jeg var liten, tok faren min meg med til et sted-
- nær der hvor stasjonen pleide å ligge.
Det var fantasiverdenen vår hvor vi diktet opp historier.
Det var jeg som kalte det Jack Rabbit's Palace.
Han så alt dette.
- Hva nå enn dette er. - Vel, slik var faren min.
Vi drar dit om to dager. Du kan vise vei.
Slik faren din ønsket det.
Vent litt.
Det er mer her.
"Cooper/Cooper".
To Coopere.
Vi kom for å holde deg med selskap, Diane...
...mens Albert er opptatt.
Gordon?
Jøss!
Vi pleide å røyke sammen i gamle dager. Husker du det?
Det gjorde vi, Gordon.
- Det gjorde vi. - Takk, Diane.
Vil du røyke den ferdig?
Tammy.
Hallo, Mr. Hastings.
Jeg er agent Tammy Preston fra FBI.
Herregud... FBI...
Mr. Hastings? Jeg spiller inn denne samtalen.
Kan du si navnet ditt og alderen din?
William Hastings, 43 år.
Mr. Hastings, er du forfatteren av en blogg på nettet-
-kalt "Jakten på Sonen".
Ja.
- Hva slags ting skriver du om? - Forskjellige ting.
Skrev du et innlegg nylig om at du støtte på-
- noe som du beskrev som "en alternativ virkelighet"?
En annen dimensjon.
Ja. Men det er virkelig. Alt er virkelig.
Hvor lenge har du vært interessert i temaet, Mr. Hastings?
I flere år. Jeg... jeg leser mye.
Men denne gangen skrev du at du fant og gikk inn i noe slikt?
- Ja. - Du skrev om hva som skjedde der.
Jeg siterer: "Vi traff majoren."
Ja. Ja.
Ruth var veldig flink til å finne skjulte fortegnelser.
Hun fant ut at hvis vi dro til et visst sted til en viss tid...
...kunne vi gå inn i dimensjonen...
...og få kontakt med en viss person.
- Så vi dro dit. - Og der fant dere majoren?
Han gjemte seg der. Eller "lå i dvale", som han sa.
Andre kom kanskje til å finne ham, så han ville dra til et annet sted.
Han ba oss om å skaffe noen tall.
Viktige tall.
Koordinater.
Vi fant dem der han sa, i en sikret militærdatabase.
- Har du fortsatt koordinatene? - Nei. Ruth skrev dem på hånden.
Slik at hun ikke skulle glemme dem.
- Unnskyld. - Hva skjedde så?
Vi ga ham tallene forrige torsdag.
Og noe forferdelig skjedde.
Noen andre kom inn, grep meg rundt halsen og dyttet meg ned.
De spurte: "Hva heter konen din?"
Jeg svarte: "Phyllis." Jeg drepte ikke Ruth.
Jeg drepte henne ikke. Du må tro meg. Jeg elsket henne.
Alt er min feil. Dette burde aldri ha skjedd.
William... Er majoren på noen av disse seks bildene?
Det er majoren.
Tegn en sirkel rundt bildet av majoren-
-og underskriv og dater det.
Ja, frue.
Kan du fortelle hva som skjedde?
Vi ga dem tallene.
Han begynte å sveve oppover.
Han sa noen ord.
"Cooper. Cooper."
Rett før hodet hans forsvant.
Ingen har sett noe sånt før. Jeg har aldri sett noe liknende.
Jeg... jeg har aldri lest om noe liknende.
Du vet ikke noe om det! Du var ikke der!
Det var... Han... Han...
Det var vakkert.
Og så var Ruth død. Det var så forferdelig!
Og jeg... jeg måtte holde henne.
Og så... Og så våknet jeg, og jeg... jeg var hjemme.
Jeg var hjemme.
Drepte majoren Ruth?
Nei. Det var så mange folk der.
Du må tro meg. Vær så snill!
Jeg drepte ikke Ruth. Jeg elsket henne.
Jeg vet ikke hva som skjer med meg! Hvorfor kan du ikke hjelpe meg?
Vi var så lykkelige sammen.
Vi skulle dra til Bahamas.
Vi skulle dykke og drikke drinker på stranden.
Og vi skulle sole oss.
Og se på den nydelige solnedgangen.
Hun sa til meg: "Bill, vi drar. Vi gjør det. Vi drar til Bahamas."
"Vi drar og dykker."
Jeg vil dra og dykke.
Vil noen ha noe sprøtt?
Fant ikke vaktene noe?
De sjekket overalt.
Lyden er visst høyest her.
Det er...
- Det er en ganske fengslende tone. - Ja.
Som lyden av en klokke i et munkekloster.
Den har de samme egenskapene.
Eller... som noe fra en annen verden.
Beverly...
Jeg kan ikke gjøre dette.
Jeg vet ikke hvorfor.
Du er en bra mann, Ben.
Vet du at Zebra er ute igjen?
- Jeg har ikke sett deg på lenge. - Jeg har fått ny jobb.
- Hva skjedde? - Jeg fikk sparken.
Det er for jævlig.
- Hvorfor det? - Jeg var stein noen ganger, tror jeg.
Tror du?
Ja.
Faen heller! Jeg husker ikke.
Hva er problemet, liksom? Jeg gjorde jo jobben.
Hvor vanskelig er det å servere hamburgere, liksom?
Jeg har et eller annet utslett.
- Så hvor jobber du nå? - Rett over gaten.
Jeg serverer hamburgere.
- Fy faen! - Jepp.
- Har du sett den pingvinen? - Hva?
Du vet, pingvinen.
Jepp.
Oversatt av: Morten B. Helland www.sdimedia.com