- Ed! - Nadine?
- Ed, du skal høre noget. - Hvor er din bil?
- Jeg er gået. - Hvad skal du med skovlen?
- Det er det, jeg vil fortælle dig. - Er det?
Ed, jeg vil fortælle dig, at jeg har ændret mig.
- Har du? - Du ved, at jeg elsker dig højt.
Det ved jeg godt, Nadine.
Men jeg har været en egoistisk kælling, og du har været en engel.
- Hvad siger du? - Hør her.
Jeg har altid vist, at du og Norma elsker hinanden.
Jeg holdt jer adskilt på grund af jalousi.
Jeg manipulerede med dig, Ed.
- Nej, Nadine. - Du ved det godt.
Jeg spillede på din skyldfølelse og fik dig til at opgive hende.
Åh, Ed. Du skal have din frihed.
Jeg har det fint nu. Du spurgte til skovlen.
Nu graver jeg mig op af lortet.
- Har du set Jacobys udsendelse? - Det ved du vist godt.
- Nadine ... - Pyt med mig. Fald i hendes arme.
Nyd resten af livet sammen.
Jeg bliver lykkelig ved tanken om, at I to er lykkelige.
Ed, jeg vil altid elske dig.
Men ægte kærlighed er at lade andre være lykkelige.
Kom nu, dit store brød. Er det ikke vidunderligt?
Tænk dig nu godt om, for det giver ingen mening.
I morgen fortryder du det hele.
Ed, jeg er jo gået hele vejen.
Jeg havde god tid til at fortryde, men gjorde det ikke.
For det er sådan, jeg virkelig har det.
Du kan takke dr. Amp, vores gamle ven dr. Jacoby.
Han er den eneste, der taler rent ud af posen.
For at gøre en lang historie kort: Ed, du er fri.
Nyd det.
- Har jeg ret? Må jeg høre? - Ja!
Godt nok.
Norma, alt har ændret sig. Jeg har lige talt med Nadine.
Hun har givet mig min frihed.
Ed, jeg beklager ... Walter er her.
- Fik du mine blomster? - De var yndige.
- Hvad kan jeg hjælpe med, Ed? - En kop kaffe.
Det får du.
Og en giftpille.
Jeg bad dig komme, fordi jeg har noget at fortælle.
Du ændrer navn til Norma's Double R. Jeg vidste det.
Nej. Faktisk udnytter jeg min ret til at lade mig købe ud.
- Hvad? Laver du sjov? - Nej, du hørte rigtigt, Walter.
- Hvorfor? - Familiemæssige årsager.
Du har jo ingen familie.
Jeg har en vidunderlig familie, som jeg vil tage mig af.
Cafeerne har tæret på kræfterne. Jeg vil hellere bruge tid derhjemme.
Værsgo.
Jeg respekterer din beslutning, selv om jeg ikke forstår den.
Det er en skam, at du ikke bliver en del af succesen.
Det bliver stort, og jeg ønsker dig alt det bedste.
Men jeg har læst kontrakten og beholder Double R som aftalt.
Du køber til gengæld min andel i de andre cafeer.
Der er snart syv.
Syv cafeer med masser af tilfredse kunder.
Og jeg er tilfreds med en enkelt.
Som sagt mener jeg, at du begår en kæmpe fejltagelse.
Jeg tror, du vil fortryde det.
Vil du gifte dig med mig?
Selvfølgelig vil jeg det.
Jeg leder efter Phillip Jeffries.
Nå, det er dig.
Jeffries.
Gudskelov.
Hvorfor sendte du Ray ud for at slå mig ihjel?
Hvad? Jeg ringede til Ray.
Så sendte du ham altså.
Ringede du til mig for fem dage siden?
Jeg har ikke dit nummer.
Så det var altså en anden, der ringede til mig?
- Vi plejede at tale sammen. - Ja, det gjorde vi.
Jeg har ikke i sinde at tale om Judy.
Vi holder Judy helt udenfor.
1989.
Du dukkede op hos FBI i Philadelphia.
Du sagde, du havde mødt Judy.
Så er du altså Cooper?
Phillip. Hvorfor ville du ikke tale om Judy?
Hvem er Judy? Vil Judy mig noget?
Hvorfor spørger du ikke selv Judy?
Nu skal jeg skrive det ned for dig.
- Hvem er Judy? - Du har allerede mødt Judy.
Hvad mener du med, at jeg har mødt Judy?
Hvem er Judy? Hvem er Judy?
Jeg genkendte dig på farmen. Du kommer fra FBI.
- Hvor ved du det fra? - Jeg har set dig i jakkesæt.
Hold dig væk.
- Har du set et billede af mig? - Min mor havde et.
- Hvem er din mor? - Audrey Horne.
Og du hedder Cooper.
Du skal ikke true mig.
Sæt dig ind. Vi taler om det på vejen.
UKENDT
Hvorfor?
Du skal ikke spørge hvorfor. Jeg gjorde det.
Nej. Hun gjorde det. Hun gjorde det.
Jeg kan ikke. Nej.
Jeg gjorde det.
Nej, Steven. Hold nu op.
Du gjorde ikke noget. Du var pisseskæv.
Hvad fanden har hun givet dig?
Giv mig pistolen.
- Kommer du med mig? - Nej. Du skal heller ingen steder.
Se på mig. Jeg er student.
- Jeg er student. - Åh nej ...
- Kan du se det? - Nej. Steven, hold op.
Den her skal ind.
Hvad? Nej, lad være.
- Jeg sender den ind. - Nej.
- Lige herind. - Nej, Steven.
- Nej. - Så slutter det.
Når jeg ser dig komme op ...
Men måske ser jeg dig slet ikke der.
Jeg mener ...
Væk.
Hvor er jeg? Sammen med næsehornet?
Lynet i flasken?
Hold nu op.
Det skal nok gå.
Eller bliver jeg helt turkisfarvet?
Jeg kan mærke noget. Fuck.
Det her er enden. Jeg har min pligt.
Gør, hvad du vil.
Jeg kunne godt lide at kneppe dig.
Jeg kunne rigtig godt lide det.
Jeg kunne godt lide at slås og kneppe med dig.
Du skal bare vide -
- at jeg er vild med din fisse.
Nogle gange er den helt fantastisk.
Du får mig til at græde. Din fisse.
Pis. Fuck!
Nej. Nej.
Han bor i den husvogn.
Den næste på listen er en af vores favoritter.
"Sharp Dressed Man" af ZZ Top.
Det er godt at se dig, Renee.
Vil du gerne dø? Jeg nakker dig.
Du skal ikke tale til min kone!
- Jeg prøvede bare ... - Hvad?
Jeg prøvede bare at være høflig. Jeg kan godt lide hende.
Hold op, Chuck! Stop!
Stop, Chuck!
- Hold så op. - Fuck dig!
Chuck, sig noget!
Skat!
- Er du okay? - Ja.
Hør lige her. De er kommet til skade. Ring efter en ambulance.
- Jeg forsøgte at holde igen, James. - Det er helt fint. Tak.
Det er jeg ked af, Renee. Det var slet ikke meningen.
Chuck, sig noget.
Åh nej. Hans øjne ser ikke godt ud.
Douglas Jones og hans kone Jane er klar til at blive afhørt.
- Var han besværlig? - Nej, men børnene er ikke glade.
Børnene? I flertal?
Børnene?
Wilson!
Roger, kom herind.
Ja?
- Har vi hørt fra Anthony? - Nej.
Find ham i en fart.
Hej, skat.
Pokkers ... Øjeblik.
Det var én ud af to.
Ja, pomfritter. Med ekstra ketchup.
- Sæt ham i otteren. - Sæt ham i otteren.
- Vend dig. - Hvad har tossen med handsken gjort?
- Hold kæft, Chad! - Hold kæft, Chad.
- Hvad laver han her? - Ignorér ham.
- Hawk, er de to fyre okay? - De er begge to indlagt.
De er begge to indlagt.
Hvad fanden?
Hold kæft!
Myndighederne gør det tit. Folk får penge for det. Ligesom os.
Nemlig. Forbandede hyklere.
Det er en såkaldt kristen nation.
Det kunne lige så godt være: "Du må gerne slå ihjel."
"Du skal ikke være barmhjertig."
Fuck dem. Det er en morderisk nation. De slagtede indianerne.
Ja, men morskaben slutter, når vi har slået nogen ihjel.
Det er kedeligt at torturere et lig.
Det er længe siden, jeg har tortureret nogen, Hutch.
- Det ved jeg godt. Desværre. - Det er noget lort.
Jeg hader altså, når du giver mig små ketchupposer.
De havde ikke andet.
- Købte du dessert? - Selvfølgelig.
- Jeg elsker dig, Hutch. - Jeg elsker dig, Chantal.
Smuk aften.
Mars.
Værsgo, Dougie.
- Er den lækker? - Lækker.
Åh, Dougie. Alle vores drømme går i opfyldelse.
Opfyldelse.
Farvel, Norma. Vi finder ud af noget.
Når først det gamle hold er samlet igen, kan intet standse os.
- Det gamle hold ... Ja. Farvel. - Farvel, mr. DeMille.
- Hvordan gik det? - Over al forventning.
Han skal lige lave den her film. Så går vi i gang.
Sig til Gordon Cole, at han godt kan glemme alt om den bil.
Han må finde en anden.
Mor, hvad var det?
Vicepolitimester Hawk? Margaret Lanterman er på linje et.
Okay, Lucy.
- Margaret, hvad kan jeg hjælpe med? - Hawk.
Jeg ligger for døden.
Det er jeg ked af at høre, Margaret.
Du kender til døden.
Det er kun en forandring, ikke en afslutning.
Hawk.
Tiden er inde.
Der er en vis frygt.
En frygt for at give slip.
Husk på, hvad jeg fortalte dig.
Jeg kan ikke sige mere i telefonen.
Men du ved, hvad jeg mener.
Fra vores samtaler, da vi stod ansigt til ansigt.
Hold øje med den, jeg fortalte dig om.
Den under månen på Blue Pine Mountain.
Hawk.
Min kævle bliver gylden.
Vinden tuder.
Jeg dør.
Godnat, Hawk.
Godnat, Margaret.
Farvel, Margaret.
- Hvad så? - Hawk bad os møde ham her.
Margaret Lanterman er gået bort her til aften.
Er kævlekvinden død?
Jeg er træt af at vente på et opkald.
Billy kunne ikke fordrage stedet, men ...
Du har taget din jakke på.
Naturligvis. Vi skal jo ud.
Vi skal over til Roadhouse, så jeg har brug for min jakke.
Ja, men ...
Du er utrolig, Charlie. For fanden da.
Tag din jakke på, Audrey. Det er sent, og jeg er træt.
- Kom så. - Hold nu op med at brokke dig.
Du er pisseirriterende.
Kan du ikke gøre nogen en tjeneste uden konstant at brokke dig?
Dit klynkehoved. Du er som en syg hund.
Tager du jakken på, eller vil du tale mig ihjel her på dørtærsklen?
Når Billy og jeg går ud, taler han aldrig sådan til mig.
Javel.
Jeg er Charlie, og han er Billy.
- Jeg kan bedre lide Billy. - Formidabelt.
Tager du så din jakke på, eller skal vi stå her hele natten?
Nu begynder du igen. Du kan ikke holde kæft i ét sekund.
Audrey, jeg mener det. Om ét sekund -
- tager jeg min jakke af og bliver hjemme.
Det var dig, der ville på Roadhouse. Ikke mig.
Det er umuligt. Jeg kan jo tydeligt se det.
Men jeg har aldrig indset det før. Det er komplet umuligt.
- Hvad er der nu, Audrey? - Dig, Charlie. Det er dig.
Jeg har aldrig set dig, som jeg ser dig nu.
Det er som at møde en helt anden person.
Hvem er du, Charlie?
Okay, så ryger jakken.
Hvordan kan du opføre dig sådan? Jeg hader dig fandeme!
Fatter du, hvor meget jeg hader dig?
Jeg venter på nogen.
Tekster: Peter Bjerre Rosa www.sdimedia.com