PLANETEN CHITÓN STATSSKICK: DIKTATUR
LEDARE: AMIRAL SKORBA BEFOLKNING: 250 000
BEFOLKNING: 250 001
Heureka! Det gick!
Det gick!
Så vacker han är!
Som en vanlig bebis!
-Det kan inte vara de. -De kan inte veta det redan.
-Vi måste gömma honom, Jan! -De hittar honom.
-Så... -Det finns bara en sak att göra.
De är här.
Då så.
En vacker dag ska du befria oss från dem.
Där kan du vara trygg. Det ska vara den mest utvecklade zonen.
När du är stor kommer du tillbaka och räddar oss.
-Ut från mitt labb! -Ner i kloakerna igen!
Först och främst, god morgon.
-Jag vet allt, så dra inte ut på det. -Han är min son!
-Nej, han är ett experiment. Var är han? -Ni hittar honom aldrig.
Tvinga mig inte att trycka på knappen och göra slut på det här.
-Jag kan hjälpa till. -Inget trams nu, Ágata.
Men pappa, kusin Sigfred fick ju tortera.
Minns du när jag bad dig utrota alla husdjur på planeten
och du gömde några?
-Av medlidande, men jag har mognat. -Ska du föreställa min dotter?
Du gör mig till åtlöje!
En blå planet.
Jorden, heter den.
-Säkert? -Ja, jag vet var den finns.
Pojken ska förgöra er!
Så bra... Vill du göra mig stolt?
Om du vill sitta på tronen i framtiden, så har du chansen nu.
Pojken är det slutgiltiga vapnet, Ágata. Jag vill ha honom levande.
När du har honom så kommer jag.
Ja, pappa. Jag ska inte göra dig besviken.
USA - SPANIEN
PANG! - NEJ!
LÓPEZ BILVERKSTAD
Ännu en stekare i full fart som signalerar med helljuset på flera mils avstånd...
Lugn, Juan. Låt honom köra om.
Glöm att jag släpper förbi en sån typ.
Du kör sönder kamremmen, din pajas!
-Tänker du samma sak som jag? -Ja.
Vad tänker du då?
-Jag vet inte. Och du? -Att det där inte var en bil.
I jösse namn...
Den där kan jag plocka isär och tjäna kosing på.
Det är en meteorit, Juan.
Eller ännu värre, en asteroid. Jag vet inte vad skillnaden är.
Förlåt, men det här gör mig nervös.
Juan! Jag hör nåt.
-Kom nu. -Jag hör nåt.
-Gå inte dit, María. -Det är nån därinne.
Titta, Juan!
En skänk från ovan!
En skänk? Vad dillar du om?
Titta, en bebis!
Vi behåller den.
-Det kan vi inte. Det är inte vårt barn. -Men se så fin han är!
Det där är ingen bebis. Det är en dvärg.
-Vi kan inte lämna honom. -Den där mustaschen är inte normal.
-Vad vet du om barn? -Att de inte dimper ner från himlen.
Jo, om det sker ett mirakel. Jag har bett i flera månader om att vi ska få barn.
María! Har du blivit galen?
Hej, pappa!
Titta, det är pappa.
Titta på lillen.
Han förstår att du är hans pappa.
Lilla gubben.
Frånsett mustaschen så är allt normalt.
-God morgon. -God morgon.
Bilen krånglar.
Ingen fara, vi gör den som ny igen. Vi har den allra senaste tekniken.
Jag föredrar mer konventionella metoder.
Mer fart, López!
Vad klen du är! Ta i, din tönt!
Sillmjölke! Skitunge!
-Passa! -Här!
-Passa mig! -Kom igen då.
-Sparka bollen, din fjant. -Skitmålis!
-Kom igen, mustaschen! -Sparka ut bollen!
Klantskalle!
Odugling!
Passa, din klåpare!
Mål! Kom igen!
High five!
Mål!
Otroligt...
Jag gjorde ju mål. Vad är det?
Kom igen!
Vad är det?
Bollkramare.
-Du får ju inte göra sånt så att folk ser. -Men jag vill vinna!
Ingen kommer att vilja spela med dig.
Sånt där gör fuskare, fegisar som inte kan spela ordentligt.
-Så spelar jag. Jag är sån. -Dölj det!
Annars tycker folk bara att du är konstig och du blir ensam.
Du kanske råkade säga fel tid.
-Sa du verkligen rätt tid? -Så klart.
-Fick du med adressen? -De vill inte komma, pappa.
Det är för att jag är konstig, va?
Du är inte konstig, vännen. Du är speciell.
-Varför är det dåligt? -För att du bor i Spanien.
Var som helst annars, i Tyskland, Frankrike eller Norge, skulle du hyllas.
Men den som sticker upp här jämnas med marken.
Så mina klasskamrater kommer inte för att jag inte är som de?
De kan aldrig bli som du.
Men du kan bli som de, om du inte gör såna där saker.
Man behöver inte göra nåt speciellt för att gå långt i livet, Juanito.
I det här landet är medelmåttighet vägen till lycka.
Önska dig nåt nu.
Att jag blir normal.
Nästa år blir det en kaka.
20 ÅR SENARE
...de bästa hushållsmaskinerna till de bästa priserna.
Ta steget.
Chit Technologies ger naturligtvis garanti...
Ja?
-Var är du? -Här...
-Har du försovit dig igen? -Inte alls.
Jag är på kontoret och skriver följesedlar.
-Jag såg dig inte där. -Då var jag väl på toaletten.
-När var det? -En stund sen.
Ja, för en stund sen var jag på toa.
-Jag kommer förbi och pratar om en sak. -Nej, jag har fullt upp med rapporterna.
-Var det inte följesedlar? -Jo, som inte stämmer med rapporterna.
Fasen.
-Har ni sett till López? -Inte jag.
Inte jag heller.
-Ni kunde väl ha varnat? -Akta lådan!
-När kom du hit? -Tidigt. Jag har mycket att göra.
Du vet att jag inte vill att du ser mig som din chef.
Du och jag är i första hand vänner.
-Nåt luktar konstigt. -Det är du som är konstig.
-Det är eau-de-cologne, ganska dyr. -När började du med sånt?
Jag tar nu av mig chefshatten och sätter på mig kompishatten.
-För arbete och vänskap ska hållas isär. -Du är faktiskt inte min chef.
Hon börjar i dag. Jag har anställt henne.
-Gav du den där tjejen jobbet? -Inget fuffens. Hon förtjänade det.
Nåt hände under anställningsintervjun. En gnista, kanske man kan säga.
Du får inte ragga på jobbsökande.
En anställningsintervju är ett slags dejt.
Nej, det är det inte.
Vad pratar man om på en dejt? Jo, jobb, fritidsintressen...
Vi har faktiskt precis samma fritidsintressen - att läsa och att resa.
Det gillar ju alla!
Hjälp mig att planera nåt coolt för att hälsa henne välkommen.
Vi har aldrig hälsat nån välkommen.
Nu tar jag på mig kompishatten och säger att det är alltför länge sen vi var ute.
Glöm det. Nu ska jag äta frukost.
Jag visste det! Du kom precis hit!
Fasen...
Luisa?
God morgon. Kan ni hälsa...
Men... Juan?
-Luisa! -Vad gör du här?
Jag visste redan på universitetet att du skulle gå långt. Receptionist, minsann!
Nej, jag jobbar inte här.
Jo, jag jobbar på företaget, men med ett riktigt jobb.
-Du driver med mig. -Tänk att träffa dig här!
Vi får snacka mer, men jag är redan sen. Hälsar du Jaime González att jag är här?
Jaime? Ska du börja jobba här?
Ja, jag kan knappt tro det själv. Fick du också åtta anställningsintervjuer?
-Jaime? -Ja?
Luisa Lanas är här.
-Be henne komma in. -Okej.
Det gjorde du bra. Du borde överväga att bli receptionist på riktigt.
När det börjar nya brukar vi ha en liten välkomstfest.
Vad sägs om det?
Var med nu, familjen. Nu ska vi ta en auto-selfie.
Tekniskt sett blir det ingen selfie, men ni fattar säkert.
Visst börjar det bra, Luisa? Här är vi alla vänner och alltid festsugna.
-Var är toaletten? -Ut genom dörren och sen till höger.
-Hur känner du henne? -Hon var ihop med min kompis på högskolan.
-Gillade du henne? -Han var ingen nära vän.
-Jag frågade om du gillade henne. -Nej, Jaime.
Var det nåt mer eller kan vi gå nu?
Ni stannar tills jag säger till.
Vi slutade för två timmar sen.
Ser ni den där apparaten? Den är plikttrognare än ni två tillsammans.
De där båda kräver chefshatten.
Nu har vi tagit en drink. Det räcker väl så?
Om alla bara går så anar hon ugglor i mossen.
Jag ska beställa pizza med massor av svarta oliver. Hon älskar det.
Frågade du om pizza på intervjuerna?
När hon kommer tillbaka går du för att köpa is, men kommer inte tillbaka.
-Vet du vad det kallas? "Strategi." -Personalchefen stöter på mig.
Det gjorde han redan på intervjuerna.
Jag hittar på en ursäkt och går.
Förresten, minns du Juan från högskolan?
Ja, han med mustaschen.
Han jobbar också här. Som tur är så är han också med på festen.
-Juan! -Va?
-Visst, jag stannar här. -Stannar här?
Juanito, gå och köp is.
Här slår vi klackarna i taket så pass att isen tog slut.
Vi har ju is.
-Nej, det har vi inte. -Jo.
Var?
Is.
Var är Luisa?
Inte för att skryta, men jag tror att hon blev rädd.
Stämningen blev nog för laddad, så hon gick.
Synd, för jag kom att tänka på moster Clari.
Dra inte upp din moster Clari nu.
De har rätt att få veta. Var inte rasist.
Ett knep för att orka mer i sängen, inte att sova då...
Jag brukar tänka på min moster Clari som dansar,
purjolökspaj och beige manchesterbyxor.
Är ni med?
Sen växlar jag mellan de tre bilderna.
Först en... Sen nästa...
Och nästa...
På så sätt klarar jag flera timmar med en kvinna.
Eller kanske inte timmar... Vilken pärs!
Juan!
Vad gör du?
-Jag var på väg hem. -Var eller är?
-Jag vet inte. Är du hungrig? -Är du?
Pizza?
Nästa gång.
-Jag kanske hinner över. -Tror du?
-Jag slår vad. -Du hinner inte. Vi ses i morgon.
Ursäkta...
Gillar du svarta oliver?
-Hur är det med Rober? -Vilken Rober?
-Vilken Rober tror du? -Från högskolan?
-Ja, är ni ihop? -Vi tog ju examen för tio år sen.
-Varför skulle vi vara ihop nu? -Inte vet jag. Jag bara undrade.
Om han visste att jag sitter här med dig skulle han balla ur.
Varför det?
Rober tyckte alltid att du var lite konstig.
Folk snackar så mycket.
"Tror du att han döljer nåt?" sa han.
"Nej", sa jag. "Juan verkar helt normal."
Det brukar jag också säga.
Vad skulle jag ha att dölja?
Men du undrade om jag har pojkvän.
-Ska vi gå nån annanstans? -Ja, vi äter upp och går.
Kan ni dämpa er lite?
-Vad flinar du åt? -Luisa...
-Hördu, plutten. Vad skrattar du åt? -Käften, kärring.
Jaga inte upp dig, Luisa.
Vad sa du?
Ska vi inte bara...
-Ska du spela hjälte nu? -Jag? Nej, jag sa inget.
Vi kanske ska ge dig på käften.
-Ska du slå mig? -Det var hon som sa det.
-Än sen om han gör det? -Det är olagligt att slå barn.
Jag är 18. Ville du nåt?
Minsann... Det är olagligt att slå folk över huvud taget.
Ser du pekfingret? En petning, så kan jag sänka dig.
Två saker: Det där är inte pekfingret, utan långfingret.
Och oavsett vilket så kan du inte "sänka mig" med det eller nåt annat.
Här har du långfingret.
Tönt!
CENTRALSTATION
Kom ihåg, min son...
Den som utmärker sig blir tillintetgjord. Den som sticker upp jämnas med marken.
Man behöver inte göra nåt speciellt för att gå långt i livet.
Lägg dig inte i andras angelägenheter. Det har ingen bett dig om.
MOT SLUTSTATIONEN NÄSTA TÅG KOMMER OM...
107 anropar centralstationen! 107 till centralstationen!
Hjälp! Bromsarna tar inte!
Vi kan inte stanna!
107 till centralstationen! Bromsarna tar inte!
Vi kommer att krascha!
Vad var det där?
CHIT TECHNOLOGIES TA STEGET!
TIDEN ÄR INNE, TA STEGET!
Var lugna. Allt är under kontroll.
Vad gör du?!
Ingen aning!
KAMERA: SLUTSTATIONEN
CHIT TECHNOLOGIES HUVUDKONTOR
Ni ska snart få bevittna den nya teknikrevolutionen.
Jag ber att få presentera er blivande familjemedlem:
Chitobot.
Era hem kommer aldrig att bli sig lika.
Den ultimata städhjälpen. Den dammsuger, sopar och våttorkar.
Givetvis med Chits förstklassiga teknik.
Det är dags att ta steget.
Ágata...
Vi har hittat honom.
-Är du säker? -Han stoppade ett tunnelbanetåg i Spanien.
Spela upp filmen!
Vilken film?
-Spanien? Vad gör han där? -Han stoppade ett av våra skenande tåg.
Drog inte nån idiot i nödbromsen, bara?
Nej, vi slår alltid ut nödbromsarna först.
-Vi har bilderna i kontrollrummet. -Det behövs inte.
Ingen bild på hans ansikte?
Vår teknik finns överallt. Han kommer inte undan.
Vi har ingen tid att förlora. Meddela klonerna där att jag kommer dit.
Alla måste vara på sin vakt.
Kom ihåg att vi har med det slutgiltiga vapnet att göra.
Kaffe med mjölk och en croissant.
Kaffe och bakverk har jag inte, men mjölk kan du få.
Ljummen eller varm?
Ursäkta mig.
EN SUPERHJÄLTE?
Alla pratar om händelserna i tunnelbanan i går kväll.
En okänd man hoppade ner på spåret och skapade stor förvirring.
Vi har filmer från övervakningskamerorna...
Så där snabbt kan ingen springa.
Ska vi inte ta och jobba lite? Vi kan inte låta oss distraheras av vad som helst.
-Nej, det där är väl inget särskilt? -Det sa jag inte.
-Att stoppa ett tunnelbanetåg är ju... -Juan!
-Förklara vad som hände i går. -Vad hände?
-Försök inte! -Jag stoppade inte tåget!
-Vilket tåg? -Vilket tåg?
-Jag pratar om Jaime och hans lilla fest. -Jaså, det.
Och nu har jag fått egna visitkort, 500 stycken.
Man kan tro att han anställde mig för att stöta på mig.
Det är bara sån Jaime är.
-Vad är det alla tittar på? -Inget särskilt.
-Får jag se? -Det är inget särskilt, Luisa.
Jaså, det där tramset. Man ser på lång väg att det är ett reklamjippo.
En snubbe med superkrafter här i Spanien? Skrattretande...
Kanske inte skrattretande?
En superhjälte som bara råkar vara spanjor? Kan det bli sliskigare?
Superhjältar är typ amerikaner, engelsmän eller japaner.
Är han född i Arguijuela de Todos los Santos i Cáceres, kanske?
-Knappast. -Luisa...
Föreställ dig att det rör sig om en helt altruistisk person
som är beredd att riskera livet för att rädda andra.
Det går inte ihop, Juan. "Spansk" och "superhjälte" går inte ihop.
En tysk vore rimligare.
Men spansk? Tillåt mig att småle. Och vem är skurken här? Punktlighet?
Det kanske inte är en superhjälte, kanske bara nån som är speciell.
Vad jobbig du är. Om du fortsätter så äter jag inte middag med dig i kväll.
-Middag? -Vad pratar ni två om, då?
-Inget särskilt. Jobbet. -Då har ni alltså inte hört?
Ágata Müller är i Spanien.
Dammsugartanten?
Jag föredrar "teknikgurun".
Men visst, hon säljer ju dammsugare.
Vad fin du är i dag, Luisa.
Vår huvudnyhet är att världens mest berömda affärskvinna besöker Spanien.
Ágata Müller ska i detta nu göra ett uttalande i direktsändning.
Jag har alltid velat träffa en sån människa. Vi brukar jaga brottslingar.
Jag tror att det också är viktigt att hitta dem som gör gott.
Därför har jag ett meddelande till honom. Jag vet att han lyssnar.
Vem du än är så ska du veta att jag vill hjälpa dig
och tacka dig för ditt hjältemod.
Tillsammans kan du och jag uträtta storverk.
Reklamjippo, som sagt.
CHIT TECHNOLOGIES BARCELONAKONTOR
Det är dags att komma hem.
Först och främst, god morgon.
Pappa, det är jag. Ágata.
Och vad vill du?
Jag har hittat Jans son till slut.
Jag trodde inte att du letade fortfarande.
Jag lovade att inte göra dig besviken.
Det tog dig 30 år. Förvänta dig inga applåder.
Om du visste allt vad jag har behövt göra...
Men nu kan du hämta mig.
Har du hittat honom eller har du honom?
Jag är mycket nära. Han kommer inte undan. Det enklaste återstår.
20 år till?
När du får veta vad jag gjort kommer du att vara stolt.
Min teknik finns över hela planeten och den styr allt.
Vem som helst hade bara ödelagt planeten och kommit hem efter två dagar.
Du sa att du ville ha honom levande.
Kom och hämta mig så ödelägger vi planeten tillsammans.
Om du inte har honom när jag kommer så ödelägger jag den medan du är kvar.
Ni är de lyckliga utvalda, mina herrar. Sätt igång.
Ja, chefen.
Men i övermorgon får vi pausa sökandet för då firas skyddshelgonets dag.
Det enda skyddshelgonet här är jag. Ingen slutar söka förrän vi har Jans son.
-Förstått? -Ja.
-Hej, Luisa. Är du där? -Ja, sen en halvtimme. Som jag anade.
Jag är på bussen. Jag är där om tre, fyra minuter.
-Eftersom du är sen så får du bjuda. -Visst.
Lugn, din toka. Det är ingen fara.
Jans son, bara du hör det här.
Kan ni sänka radion, tack?
Vilken radio? Jag har ingen radio.
Om du hör detta så är du den jag letar efter.
Vem är du?
Jag? Jag heter Pedro Luis.
Svara inte, han är ju helt väck.
Var inte rädd. Jag är din vän.
Kan ni stanna, är ni snäll? Jag måste kliva av.
Ni skrämmer hunden!
Släpp av galningen!
Jag har två saker att säga dig.
Sänk volymen! Mitt huvud sprängs.
För det första, prata inte med mig. Jag hör dig inte.
Låt honom vara.
För det andra måste du komma till mig.
Jag är Ágata Müller.
Låt oss talas vid mellan fyra ögon.
Med din superhörsel kan du enkelt ta reda på varifrån min röst kommer.
Du har säkert många frågor. Var inte orolig. Jag ska förklara allt.
Håll tyst!
Tänk att det tog så många år för dig att ta steget.
Ja, ja, jag kommer!
Var inte rädd. Jag känner till din hemlighet och är här för att hjälpa dig.
Välkommen till Chit Technologies.
Ni är väntad.
Hallå?
Förlåt, men jag har lite bråttom.
Om du visste hur många år jag har väntat på det här.
Du är ju dammsugartanten.
30 år. Ett helt liv har jag väntat på att hitta dig.
Sätt dig. Vi har mycket att fira.
Vad skulle vi ha att fira? Jag känner inte dig.
Eller jag har ju sett dig på tv och har en av dina dammsugare.
Det du gjorde i tunnelbanan var spektakulärt.
Stopp och belägg. Jag hade ingenting med det som hände i tunnelbanan att göra.
Du behöver inte låtsas inför mig.
-Jag är som du. -Säkert...
Jag tjänar 1 000 euro i månaden och du är miljonär. Precis som jag.
-Vi är från samma ställe. -Masnou?
Längre bort. Vi kan inte tillbringa hela våra liv här och låtsas att vi är som de.
-Förstår du vad jag menar? -Nej, det gör jag inte.
Du får det att låta som om jag var en rymdvarelse.
Det är precis det jag menar.
Jätteroligt...
När du kommer hem till planeten Y.R. så krama E.T., Alf och Zoltar från mig.
Människor kan inte smälta saker med blicken och springa så fort!
Människor kan inte stoppa tunnelbanetåg!
Två saker: För det första gör jag inte sånt.
För det andra... Hur vet du det?
Jag kan ta dig till en plats där du får vara normal.
Vi återvänder hem med min far.
Visst, i ett flygande tefat...
Jag är inte den du söker. Och jag är sen till en restaurang.
Vänta!
Nu förstår jag.
Det är på grund av henne du vill stanna. Vem är hon?
Läste du mina tankar?
Jag försökte övertala dig på ett trevligt sätt.
På ett trevligt sätt?
Du stannar här tills min far kommer.
Släpp mig.
Släpp!
Men se så jag ser ut!
Förlåt, men titta hur du ställde till det.
Jag visste det. Du är Jans son!
Vad är det här?
Gör slut på honom!
Det här är ett missförstånd. Jag skulle just...
Förlåt.
Du tappade...
Förlåt.
Ágata, nu får det räcka!
Nu får det räcka!
På honom!
-Vart tog han vägen? -Vart tog han vägen?
-Där! -Vem har honom?
Han kommer undan!
Du kan fly härifrån, men inte från ditt sanna jag.
Lägg av med att surra i mina öron. Det är väldigt obehagligt.
-Vi släpper inte ut honom. -Det tjänar ingenting till.
Nu känner vi till hans svaghet.
Hon heter Luisa Lanas. Jag vill ha hennes dna.
FARA!
UTFORSKAR
DNA UPPTÄCKT: LUISA LANAS
DNA-ANALYS
ANALYSERAR
Skitmanick!
Nej, det menade jag inte. Städmaskin av mellanstorlek.
Eller som jag brukar säga, hushållsapparat.
Ta det lugnt, va?
Stygg apparat!
Nej, nej, nej!
Låt bli. Nej!
Lugn nu.
Backa!
Backa, din insekt!
Sitt!
Kom och hjälp mig! Roboten har blivit galen och försöker döda mig!
Varför står ni bara där? Kom och hjälp till!
Slå den!
Kom igen!
Inte ett ord om det här till någon. Inte om kramen heller.
SLUTFÖRT
DNA SKICKAT
Skit också.
Skit.
Svara, Luisa!
Svara då, Luisa!
Juan.
-Luisa? Var har du varit? -Var har du själv varit? Som du ser ut...
-Du var inte kvar på restaurangen. -Nej, jag ville inte vänta en timme till.
Du kunde väl ha sagt att du inte ville.
Det är klart att jag ville äta middag med dig.
-Men det hände nåt helt sjukt. -Sjukare än att lämna mig i sticket?
-Mycket sjukare. -Vadå?
Det vet jag inte än.
Vad håller du på med?
Om jag dricker lite till kanske jag kan tro på dig.
Titta, det är Jaime igen.
-Svara inte! -Varför inte?
-För säkerhets skull. -Hur då, för säkerhets skull?
Förbannade kassa mottagning!
Jo, Luisa...
Det här kommer att låta knäppt, så jag bara säger det.
Jag ertappade en sexbent dammsugarrobot när den skickade ditt dna till någon.
Ring när du hör det här. Jag är på väg hem till dig med krypet så att du ska tro mig.
Adressen fanns på ditt CV. Jag har inte snokat i mejl eller på Facebook,
så misstro mig inte, som din vän Laurita86.
Helvete.
Seså, be om ursäkt.
Jag vill gärna berätta allt, men jag behöver ett par dagar för att smälta det.
Om jag bara säger det så lär du tro att jag är galen. Som i sinnessjuk.
Passa på nu när jag är packad.
Vinet var svindyrt, så jag måste tömma flaskan.
-Jag kan inte berätta, Luisa. -Varför inte?
För att jag måste prata med mina föräldrar.
-Dina föräldrar? -Ja.
-Är du tolv år eller? -Ja... Nej!
Lägg av nu. Vi vet båda två vad det handlar om.
Du vet, jag vet och Rober visste.
Åren har gått, men du och jag gillar varandra. Det har vi alltid gjort.
Så nu lägger du av och hänger med upp.
Om en tjej som du bjuder in mig stormar jag in som en buffel.
Eller jag skulle göra det, för det har aldrig hänt förut.
Men om jag låter nåt hända mellan oss i kväll så är jag en hemsk människa.
Ska du gå?
Hördu! Hördu!
Gå du bara!!
Gå hem till dina föräldrar och be dem att göra varm choklad!
Vad krävs egentligen för att du ska kyssa mig?
Du är en småunge! Stick hem till dagis, din fegis!
Ja, ungefär så känner jag mig.
Vart är du på väg med den där?
Snacka om service.
Varför är alla så besatta av henne?
Så fantastisk är hon inte.
Om du hjälper mig kan Luisa bli din.
Så fort jag såg det på nyheterna så förstod jag. Kom in.
Skulle jag bara ha stått där?
Men jag sa till din mamma att så dum är du inte.
Det kom av bara farten. Det är väl ingen fara om jag stoppar nåt tåg vart 30:e år?
-Du borde ha gjort som en normal människa. -Jag är inte normal, pappa. Det vet ni.
-Min son! Vad vill du ha? -Sanningen.
Jag menar om du vill ha stekt ägg med bacon eller nåt.
-Du är ju så mager. -Jag vill inte ha nåt.
Jo, en sak.
Jag vill att ni svarar på en mycket enkel fråga.
-Okej. -Okej.
Snälla, säg att ni är mina föräldrar.
Men säg nåt då! Jag står inte ut med den här spänningen.
Vilken spänning? Du är bara trött efter resan. Sätt dig.
Det är klart att vi är dina föräldrar. Vad är det här?
Då vill jag prata om min födsel. Hur lång var förlossningen, mamma?
-Det minns jag inte. -Jag är ju enda barnet!
Vi har väl annat i huvudet. Det där var så länge sen.
Jag har träffat nån.
-En flicka? -Nej.
En person som sa väldigt konstiga saker.
Och en flicka, men det är en annan historia.
Hon vill ta med mig till mitt hem.
Men inte hit, utan till en annan galax!
Och kom inte och skyll på gräset, för jag rökte bara lite och för länge sen.
Så snälla, säg mig: Kommer jag från en annan galax eller inte?
Om du bara inte hade stoppat tåget...
Jag gör alltså det. Fattades bara det!
Det är väldigt taskigt av er att ha hållit inne med den detaljen.
Men för mig är du en vanlig pojke.
Med den lilla skillnaden att jag är en rymdvarelse!
Det behöver ingen få veta.
De försökte röva bort mig! De kanske försöker igen.
Där ser du att du behöver äta mer. Du är för mager för att ta dig an rymdarméer.
Du får det att låta som en film, María.
-Det är dags att du får se den. -Men Juan... På inga villkor, sa vi ju.
Får se vad? Nu skrämmer ni mig.
-Följ med. -Gå in.
Beredd?
Känns den bekant?
Säg att det inte är det jag tror att det är.
Du kom i den här, varifrån vet vi inte.
Knappast från Martorell!
-Vad skulle vi ha gjort? -Jag ville ringa polisen.
Polisen? Så bra, då. Vilka mönsterföräldrar ni är. Verkligen.
-Tack. -Tyst med dig.
-Hej, min son. -Försiktigt.
Om du ser det här har vi blivit tvungna att skicka iväg dig från Chitón.
Men tack vare dina enastående förmågor
gissar jag att du har lyckats aktivera mekanismen vid tre-fyra års ålder.
Jag hade nåt på känn.
Det här är svårt att förklara, så jag tar hjälp av handdockor.
Det här är Skorba.
"Jag heter Skorba! Jag är mycket ond och har lagt hela Chitón under mig!"
Och det här är jag, din far:
"Med vetenskapens hjälp ska jag skapa det perfekta vapnet och besegra dig!"
Jag hoppas att du börjar förstå vem du är.
Ja, jag förstår precis.
"Du klår inte mig med nåt vapen!"
"Det här ska bli det slutgiltiga vapnet.
Vinden ska blåsa ur min blivande sons mun, eld spruta ur hans ögon.
Han ska bli snabb som blixten.
Han ska flyga genom galaxen och krossa ditt imperium."
-Sa han "flyga"? -Skorba kommer att leta efter dig.
"Vart tog din son vägen? Åt höger eller åt vänster?
Vänster eller höger?"
Berätta för honom.
Det här är ett interaktivt hologram. Du måste svara, höger eller vänster?
Om du inte svarar så fortsätter inte fonogrammet.
Höger.
Höger, säger du. Alltså är du fortfarande liten och har inte förstått ett dugg.
Du skulle vilseleda Skorba, inte avslöja var du var.
Men oroa dig inte, tids nog får du ett intellekt som anstår en vuxen.
När tiden är inne ska du sätta dig i raketen
som ska föra dig hem till Chitón för att rädda oss alla.
Du är vårt enda hopp.
Det där meddelandet måste ju vara jättegammalt.
De har säkert kommit på en lösning själva.
Inte ett ord om det här till någon.
Särskilt inte farbror Toñín. Efter tre glas pladdrar han på.
Visst, men det lät som om de väntar på dig där.
Så nu är det mitt fel att den där tyrannen har invaderat planeten.
Nåt måste de ju ha gjort. Man vill ju höra den andra sidans version.
Det är lätt att döma folk från andra galaxer.
Rör inte det där, mamma!
Äntligen kan López uträtta nåt viktigt.
Jag lagade Sito Pons motorcykel en gång, om nu det duger...
Det passar dåligt den här månaden. Det är packsedlar och amorteringar...
Ska de göra momsdeklarationen åt mig,
de där förtryckta stackarna på Chitán eller Chitón?
-Var och en får klara sig själv. -Nej! De sa att du var deras sista hopp.
-Så fan att jag är! -Tänk på språket!
Ska jag fara ut i rymden utan försäkring?
Du har alltid sagt att jag inte ska sticka ut.
Ja, men när vi vet vem du är kan vi inte låtsas som om du inte är den du är.
För det första: Det där gick inte att förstå.
För det andra: Nu går jag.
Jag tänker i alla fall sy en dräkt av den här. Det verkar vara bra tyg.
Jag tar inte på mig nån dräkt.
En superhjälte kan inte gå runt i vanliga kläder.
Det finns inga superhjältar!
Vad vet vi om det? Jag syr en dräkt, så får du åtminstone prova den.
Jag sätter inte på mig nån dräkt, punkt slut!
Ska ni inte säga nåt?
Så hemskt att jag inte ens kan skratta.
Det är en helt vanlig superhjältedräkt.
Med peruk vore han perfekt som karnevalsdrottning.
-Då så, den åker av. -Nej, kom hit. Vänta lite.
Jag kan sy in lite här, sätta in axelvaddar...
-Inga axelvaddar! -Han liknar en pundare i träningsoverall.
Säg nåt!
Den krymper i tvätten.
-Dessutom växer du fortfarande. -Växer...
Jag har inspirerats av Stålmannen-filmerna.
Om du fryser kan du använda den som sjal.
Det är ju en mantel, mamma. Man har den när man flyger.
-Så du kan alltså flyga? -Tydligen.
Rymdgubben pratade om eld och flygning.
"Rymdgubben" är faktiskt min pappa.
-Han har ett namn. -Vilket då?
Det vet jag inte.
Jag är också din far och mitt namn är Juan Antonio López.
Och jag säger att du måste lära dig att flyga. En vacker dag behöver du det.
Visst, lära mig att flyga... Hur gör man det?
Tänk om nån ser mig så här!
Kom igen, pojk. Försök flyga!
Som om det var så enkelt!
Flaxa som en blåskata och akta dig för korkekarna!
-Så här! -Låt honom få koncentrera sig.
Bred ut vingarna!
-Så här. -Inte så nära kroppen. Mer!
-Såja. -Nej... Varför knyter han nävarna?
-Så ska det se ut! Försök så. -Kom igen!
Det funkar inte.
Det är nog bäst att du hoppar.
Visst, och slår sönder skallen...
-Flygförmågan kanske kommer i luften. -Tro på dig själv som vi tror på dig!
-Just det. -Jag vet att du kan flyga!
Undan lite grann.
-Han damp i backen. -Hur gick det?
-Titta, så fint du reser dig igen. -Gjorde du dig illa?
-Jag borde inte ha lyssnat på er. -Nästa gång fixar du det.
Nästa gång... Nästa gång får ni hoppa!
Jag sa ju att det var lönlöst.
Det behöver bara finjusteras lite grann, sen har du det.
Du är knäpp.
Passa dig, det är hoppet för en annan galax du pratar med.
-Smaklöshetens galax? -Du har ju trosor på dig.
Det är inga trosor, din snorunge!
Akta er så att jag inte visar vem som är det slutgiltiga vapnet.
Ska du slå oss med handväskan?
Står S:et för "sillmjölke"?
-"Subnormal"? -Eller "snoppsugare"?
Nu skrattar ni inte längre.
-Spring! -Spring!
Dra på trissor!
Titta, Juan! Titta!
-Han svävar! -Ja, se på fan!
-Heliga Teresa! -Från Calcutta?
Nej, från Ávila. Ett mirakel!
-Det där fixar inte ditt helgon. -Vart tog han vägen?
-Var är jag? -Marmorbukten.
-Var nånstans? -På Mallorca.
Mallorca?
Spårade svensexan ur lite?
Jäklar!
Txatxarramendivägen förbi Legorreta och Kastelleta
och sen ut på A8:an vid Amorebieta.
Men pass på, om du kommer till Yiurreta har du kört åt skogen.
Då måste du tillbaka till Ibañeta
och ta genvägen från Goitzueta till Txoritokieta
och sen A8:an förbi Guantxoritzketa. En sjuhelsikes omväg!
Uppfattat? Eller ska jag ta det igen?
Uppfattat.
Herrejösses!
Den syns ju, mamma.
-Nej då, man tänker inte på knölen. -Säkert...
-Och du kan ha den året runt. -Det blir svettigt på våren.
-Inte då. -Krångla inte, pojk.
Om det blir rymdstrid sliter du bara upp kläderna så här. Det inger respekt.
-Vet du vad kläderna kostade? Glöm det. -Juanito...
-Bor Juan här? -Nej.
Säkert? Jaime sa att han bor här.
Luisa?
Vad gör du här?
Jag vet allt nu. Det är klart jag kom hit.
Lugna, hon är från den här galaxen.
Vill du ha nåt att äta? Du är ju så mager.
-Snälla mamma. -Förlåt, vi är lite nervösa.
Det är första gången Juan har en flicka här.
Precis vad alla behövde veta.
-Jag menar inte att ni är ihop eller så... -Sluta, pappa!
Men vi vet allt vad "vänner" betyder nuförtiden.
Nåt svalkande, kanske? - Hämta lemonad, María.
Gör det själv.
-Varför sa du inget i går kväll? -Jag var rädd för vad du skulle tycka.
Men det här är ju underbart, Juan. Det är fantastiskt, det som är på gång.
Hur vet du...?
Mår du bra? Ögat...
-Ögat? -Ögat.
Det är för att det är så spännande. Jag vet allt, och det är vackert.
De vill hjälpa dig till ditt sanna hem.
Har du träffat dammsugartanten?
Ja, och det märks att hon är orolig för din skull.
Hon försökte faktiskt röva bort mig.
Hon är lika nervös som du inför det här.
Hon har hittat dig till slut och...
...hon bad mig hälsa och be om ursäkt för att hon var så brysk.
Tror du mig inte? Jag är Luisa. Varför skulle jag ljuga?
Du beter dig konstigt. Och i går kväll, då?
-I går kväll? -Ja.
-I går kväll? -I går kväll.
Det känns viktigare än allt det andra.
Ja, i går kväll hände det...
...många saker. Jag vet inte exakt vad du menar.
Fråga om det är mer eller mindre viktigt än att svika en vän. Fråga det!
Vad pratar han om? Vad hände i går?
Vad hände?
Inte vet jag.
Gör ingen stor sak av det, Juan.
Ett par halvkassa kyssar i porten?
Halvkassa?
Eller tror du att vi är ett par nu?
Du ska ju iväg till Raticulín eller vilken galax du nu kommer från.
Ska vi ta varannan helg i olika stjärnsystem?
-Dessutom kysser du dåligt. -Jag vill ju inte åka!
Nu tar jag av potentiell flickvän-hatten och sätter på jordinvånare-hatten.
Tror du att du kan stanna här och göra dina konstigheter?
Inga konstigheter. Det är superkrafter.
Nu tar du i. Du har inte superkrafter bara för att du har sypersyn och superhörsel.
Och röntgensyn.
Okej, supersyn, superhörsel och röntgen.
-Och jag kan flyga. -Jaså, det också?
-Och jag är superstark. -Men vet du vad? Jaime är supersmart.
Och han har genomskådat oss för det här osar lång väg.
-Han är personalchef, han kan människor. -Jag vet.
Dessutom var han din vän. Du visste att han gillade mig.
Passa dig, han har andra vänner.
-Tror du inte att jag bryr mig? -Det verkade inte så i porten.
Nu när du vet allt förstår du nog varför jag har haft svårt att få vänner.
Jaime säger alltid att han både är min chef och min vän.
Tekniskt sett är han inte min chef, men...
...han har alltid varit min vän.
Du har rätt, Luisa.
Jag måste prata med honom först. Jaime betyder mycket för mig.
Han är min enda vän.
Gå inte på hans skitsnack.
I så fall gör vi på mitt sätt.
Du verkar inte ha förstått...
Jaså, du går igång på sånt?
Det gör inte jag. Men jag har förstås inte prövat, så vem vet...
Juanito!
-Vad hände? -Vad är det frågan om?
-Slog du dig? -Har ni redan börjat gräla?
Vad är det med henne?
-Den där flickan är inte bra för dig. -Flytta på er.
Det där är ingen flicka.
-Där ser du att det inte är så lätt! -Jag har vassa naglar.
-Titta på henne! -Hon kommer!
Här kommer knäppgöken!
-Av med byxorna. -Sluta, annars lär jag mig aldrig själv!
Visa henne vem du är, min son!
-Vem är jag? -Vet inte!
-Av med byxorna! -Dra!
-Nu kommer hon. -Nu kommer hon.
Undan! Jag tar hand om henne!
-Vänta... -Försiktigt, María.
Vad har du gjort med min son? Skräcködla! Sugga! Harpya!
Ingen gör min pojke illa. Kom an, kvinna mot kvinna.
Kvinna mot kvinna!
-Släpp ner min fru! -Låt bli min mamma!
Jaime, vi behöver den riktiga Luisa.
Nej, jag har gjort mitt. Ni behöver inte mig mer.
Förresten måste jag gå, för jag har satt på en maskin med vittvätt.
En förstklassig tvättmaskin, förresten. Jag lyfter på hatten.
Jaime, du såg själv att jag inte kan få hit honom med våld.
Han måste komma hit självmant, och då behövs ett lockbete.
-Hjälp mig att hitta den riktiga. -Det sa vi inget om. Ni behöver inte mig.
Ska du skydda honom nu? Gick du på den där dyngan?
Så klart inte! Fast det låg nog lite sanning i det.
Vänta lite...
Juan, jag förlåter dig. Jag älskar dig. Du är min enda vän.
Men Luisa är i fara. Ágata Müller tänker kidnappa henne! Ja, hon från tv!
Ursäkta, men jag tror att hon läser mina tankar.
-Tror du verkligen att du får gå nu? -Ja.
-Det var ingen fråga. -Jaså inte?
Jaime, Jaime...
Jag är ledsen. Det här gör lika ont för mig som för dig.
Nej, det gör nog mer ont för dig, om du inte hjälper till.
Ágata! Så här gör man inte!
Är fällan klar?
-Nästan. -Nästan duger inte. Pappa kommer snart.
-Var är då din riktiga flickvän? -Hon är inte min flickvän!
Kalla henne vad du vill, men du har försatt henne i fara.
Tack för analysen, mamma.
Om du inte vill rädda din planet får det stå för dig, men rädda åtminstone henne.
-Hallå? -Luisa? Var är du?
Juan? Du hörs dåligt.
Dålig mottagning. Var är du? Jag kommer dit.
Jag är på väg hem. Vi kan ses där.
Nej, gå inte hem! Stanna där du är, bland folk.
Jag är vid triumfbågen.
Menar du det? Det är ju precis där jag är. Jag kommer!
Luisa?
-Vad är det med dig? -Vad är det själv?
När träffades vi?
Vad dricker du helst? Gillar du svarta oliver?
-Nu beter du dig som en idiot. -Okej, du är Luisa, utan tvekan.
-Vad är det frågan om? -Jag är inte normal.
Nej, det har man ju märkt.
Jag kan till exempel smälta is med blicken, se genom väggar
eller råka riva en bärande vägg med en nysning.
-Frånsett det är jag ganska normal. -Är tanken att jag ska skratta nu?
Det var jag som stoppade tåget. Och jag kan flyga, men det märkte jag först i dag.
Jag har hört många dåliga ursäkter för att dumpa mig, men det här tar priset.
-Det är ingen ursäkt! -Vi var inte ihop, så spara på lögnerna.
Det jag säger är sant.
Ska du inte nämna att du är utomjording också?
Va?
-Fattades bara det. -Gå inte iväg, Luisa.
-Om det nu är sant, så visa det. -Fåna dig inte.
Kan du flyga? Gör det då.
Om jag flyger här kan de ju se oss!
-Vilka då? -Ágata Müller.
-Hon kommer också från min planet. -Din planet?
-Chitón! -Va?
Ska du hitta på ett planetnamn får det inte låta som en by utanför Albacete.
Nå?
-Har du sytt en dräkt? -Mamma har.
Har hon sytt en dräkt så att du kan dumpa mig?
Ärligt talat, Luisa...
Ska jag bli tvungen att göra det här...
...när alla ser på? Det är så typiskt dig!
Du är inte till stor hjälp.
Ser du den där? Triumfbågen.
Jag flyger runt den och tillbaka.
Ingen har nånsin gjort slut med mig på ett så här originellt sätt.
Och vart är du på väg?
Om du ska jobba här behöver du tillstånd från Jeferson Noruega, som alla andra.
Förlåt, men det är ett missförstånd.
-Jag är äkta vara. -Sällan!
Det finns bara en, och det är Osvaldo. Han är RoboCop på lördagar på Ramblan.
Ni förstår inte. Det här är ingen dräkt.
Nej, det är en pyjamas!
Vi försöker hålla nivån uppe, och så kommer en sån här pajas.
Två saker: Det här är ingen pyjamas. Och jag räddar faktiskt folk.
Luisa?
-In! -Kör!
Luisa!
Du går ingenstans förrän du har sagt hur du har fått tag på den där.
-Jag vill inte ha bråk. -Jaså inte?
Det är jag igen, Jans son.
Jag vill inte behöva göra Luisa illa, så spill ingen tid.
-Du skulle bara våga! -Jaså?
Stick härifrån, din pajas!
-Vad vill du mig? -Stick!
Hallå där! Mitt svärd!
Acceptera att du inte är som andra.
-Helvete! Idiot! -Förlåt!
-Min dräkt! -Den var redan trasig.
Det var den så fan heller!
Min far kommer snart.
Tillsammans kan vi härska över de här ynkliga varelserna.
-Jag väntar här. -Säg var Luisa är!
Du vet var du kan hitta mig.
Ursäkta. Ágata Müllers kontor?
-Juan! -Hjälp!
-Var har du varit? -Få loss oss! Använd dina krafter!
-Akta, det är en fälla! -Passar det att komma nu?
Om ni pratar i mun på varandra så hör jag ingenting.
Gå inte ut ur hissen. Det är en fälla.
-Vad är det här, Juan? -Det sa jag ju.
-Han har superkrafter. -Inga människor har superkrafter.
Hon tror det inte, Juanito. Flyg.
Vi är inomhus. Jag skulle slå mig fördärvad.
Superstyrkan eller supersikten, då?
Sypersyn, heter det. Sikt är inte samma sak som syn.
Märk inte ord inför henne, Juanito.
Ni är hemska.
Dina underkläder...
Du har svart behå...
...något vadderad.
Och trosor har du, men de matchar inte.
Och en tatuering?
Sexigt...
Står det "Rober"?
-Du sa att ni knappt var ihop. -Prata inte om Rober nu!
Jag ser också nåt.
Du har en skönhetsfläck strax ovanför...
Du ser ingenting. - Ta loss mig.
Vad är det? Juan?
-Ljudet... -Vilket ljud?
-Ljudet! -Du ska lida...
Ljudet!
Det måste komma från högtalarna. Vi måste peppa honom!
Jag förlåter dig. Jag har kommit över att du ville ha Luisa.
Vad snackar du om? Så det var därför jag fick jobbet.
Ska vi göra det vi ska nu eller inte?
Säg att du gillar honom, att du vill tatuera in hans namn på låret.
Säg nåt snällt!
Juan...
Du är...
...väldigt rar.
Du gör det bara värre.
-Säg nåt episkt! -Ja, ja...
När jag sa att det var patetiskt med en spansk superhjälte
visste jag inte att du var en.
Fast det är ändå patetiskt, och den där dräkten får vi göra nåt åt.
Så samla dina krafter och få loss oss!
Det går inte. I filmer funkar det alltid.
Vilken kass superhjälte!
-Vad sa du? -Se hur han blir av lite surrande.
-Säg det igen. -Vilken kass superhjälte!
Han bara ligger där, patetisk. Vilket fiasko.
Förolämpa honom mer.
Skitsuperhjälte!
Det funkar. Förolämpningar funkar.
KAMERA 25, SKYSKRAPANS UTSIDA
Dags att återvända hem.
-Tönt! -Odugling!
Superhjälte? Knappast. En superskit är vad du är.
-Imbecill! -Klåpare!
-Du kan inte passa tider! -En halvmesyr till superhjälte!
-Du får mig att skämmas! -Du är kass på engelska.
Power Point ska vi inte tala om.
-Du är skitdålig på att kyssas. -Är han? Jag visste väl det.
Med en sån snutmustasch kan man inte kyssas.
Pappa!
-Först och främst, god morgon. -Som jag har längtat efter dig.
Och jag längtar efter att få se Jans son.
-Jag har honom i min makt. -Vi får väl se.
Du är ett skämt!
Inte vilket skämt som helst, utan galaxens största skämt!
Du blir utskrattad i alla möjliga stjärnsystem. Vet du var Andromeda är?
Långt bortom Andromeda kommer folk att skratta åt hur patetisk du är!
Varför är du alltid sen till jobbet om du kan flyga?
Snacka inte på kontoret om att jag är superhjälte. Ni vet hur det skvallras.
Det återstår att se om du är nån superhjälte.
Ska jag släppa taget?
-Nej, jag tror dig! -Okej.
Vart ska vi nu?
Dit alla trettioåringar beger sig när de får problem.
Nej! Det är inte möjligt!
Han kan inte ha gjort det här.
-Pappa... -En sak ska du ha klar för dig.
Jag trodde aldrig på att du hade hittat honom.
Han var här.
När jag ser dig får jag god lust att trycka på knappen och spränga hela skiten.
Du drar skam över din familj.
När din mormor Úrsula var i din ålder hade hon lagt en hel galax under sig.
Din kusin Virguis är bara 18 år och har redan begått två folkmord i Alfa Centauri.
Och se på dig...
Hur har du kunnat tillåta att planeten förblir så här levande?
Så levande att det är äckligt.
Var är lavan? Var är kaoset?
Jag vill se vulkaner överallt!
Jag kontrollerar hela planeten utan att de ens vet om det.
Vad ska det tjäna till om de inte vet det?
Du är som ett värdelöst husdjur...
Jag vet inte vad du är, Ágata, men jag önskar att du inte var min dotter.
Var har du virket som anstår Chitóns ledare?
Var har du styrkan?
Vad har du förmågan att faktiskt uträtta nåt?
Här.
Äntligen, flickan min.
Nu är jag stolt över dig.
Några invändningar?
I så fall sätter vi fart. Jag har en planet att ödelägga.
Är du säker?
Jag må ha superkrafter, Luisa, men att förstå mig på dig är inte en av dem.
-Mig? -Ja.
Nyss sa du att superhjältar var patetiska, men nu vill du inte bränna dräkten.
Ágata kommer inte att ge upp. Du måste ju försvara dig.
Om jag slutar vara superhjälte kanske hon slutar leta.
Jag borde inte ha stoppat tåget. Det var då allt började.
Menar du att allt gick så bra innan?
-Att bränna dräkten gör dig inte normal. -Vet du vad som gör mig mest arg?
Just att jag inte kan vara normal. För då skulle vi inte tjafsa om det här.
Då skulle vi tjafsa om var vi ska äta middag
eller om vi ska fortsätta träffas, vilket jag vill.
Du har inget val, för du är inte som andra.
Jag har visst ett val. Kolla.
-Säg att det bränner fast. -Ge dem lite mer tid. Jag känner Juan.
Ni är hans föräldrar, men jag är hans chef och vän.
Förresten är ni inte hans riktiga föräldrar.
Jag visste väl det! Säg till Juanito att gömma sig!
-Vad gör du, Juan? -Jag visar kräken vem som är hans pappa!
-När jag väl hittar patronerna ska de få. -Vad händer?
Det där.
-Den brinner inte. -Den måste bara ta sig. Klart den brinner.
Konstigare saker har man ju sett.
Så nu måste allt vara konstigt? Kan vi tagga ner paranoian lite?
Juanito! Titta!
Rymdinvasion!
Den där typen är verkligen jobbig.
-Vad gör dräkten där? -Jag tänker inte ha den mer, mamma.
Varför inte? Så fin som den blev och som jag har sytt.
Hur störig kan man bli?
Komma här med ett flygande tefat mitt i byn...
Du fattar visst trögt. Jag vill inte ha nåt bråk.
Först och främst, god morgon.
-Du kan inte övertala mig att följa med. -Det behöver jag inte.
Jag tänker utplåna hela planeten och jag börjar med din familj.
Hur då? Med en jättelik brödrost?
Har du sett dig själv?
Dräkten!
-Dräkten! -Dräkten!
-Kom! -En pinne.
-Försiktigt. -Kom hit, Juan!
-Säg att du inte är rädd! -Jag är inte rädd!
Det tror du inte ens själv på.
Hon bad mig säga så, men det är klart jag är rädd. Kolla på det där monstret!
Samma kalsonger i två dagar?
Och den bara växer.
Sätt på den.
-Den är varm! -Äsch, i med foten bara.
Om min mamma hjälper mig med dräkten får jag aldrig nån pondus.
Den kommer hitåt!
Iväg! Jag tar itu med henne!
-Vart ska vi ta vägen? -Bort härifrån!
Nå?
Vad ni än hittar på så är det där min grabb.
För farao!
Låt bli min familj. Det här är mellan dig och mig.
Familjen...
Familjer är överskattade.
Min bössa!
-Håll i dig, pappa! -Jag tror inte att det går!
Håll i dig, Juan! Håll i dig!
Förlåt, men det har blivit dags att sticka ut.
Självklart, min son. Visa för universum vad en López går för.
Pappa!
Var inte orolig, jag har läget under kontroll.
Han blev uppsugen!
-Är det inte tönten? -Tyst.
Det här ska ut på Youtube. Transformern mot Sillmjölken.
Hon dödar honom!
Juanito!
Se upp nu på höger sida. Passning till Leo Messi och...
-Men titta, det är nån på planen! -Vem är det där?
Det ligger en person på planen, men det är ingen spelare.
Vilken kass planinvasion! Han är ju inte ens näck.
-Lugn, jag har allt under kontroll! -Varken spelarna eller vi tror sina ögon.
Vad gör han? Kör iväg honom!
Ja, kör iväg honom! Han saboterar ju finalen.
Titta på spelarnas miner. Han griper tag i nätet... Kör iväg honom!
Titta!
-Vad gör du här? -Fråga inte.
-Vad har du gjort med mina föräldrar? -De är inte dina föräldrar.
Nej, nej...!
Jaime!
Hjälp till att avleda henne.
-Roboten? Har du blivit galen? -Hon krossar honom!
-Vi kan inte göra nåt. -Det kan vi visst.
-Avled hennes uppmärksamhet! -Vänta.
Jag har en bättre plan.
Vi går ner i källaren och stannar där ett par dagar.
Va? Stöter du på mig igen, Jaime?
Jag som var så diskret...
Helvete, helvete, helvete!
Det här är alltså det slutgiltiga vapnet.
Jag skulle gärna leka lite till, men jag har en planet att utplåna.
Ágata!
Här är jag! Läs mina tankar.
Jag tänker att du ska följa efter mig!
-Ta tag i nåt! Upp med dig! -Det går inte.
Upp!
Jag lyckades nästan.
-Va? -Du är en värdelös skit, Juan!
Om du förolämpar min son igen ska du få!
Det låter konstigt, men det funkar.
Juan! Du är ful! Jätteful!
Hjälp till om ni vill rädda planeten!
Juan!
Res dig upp!
Juanito! Adopterade barn blir inte lika älskade som biologiska!
Du får spö av en tjej!
Res dig upp, Juan!
Juan! Hjälp!
Här är jag!
Nu sätter vi punkt.
Det tycker jag med.
Gör som på vår första dejt!
Blås omkull henne!
Luisa tafsade mig på häcken nyss! Och din mamma gör det nu!
Jag kan blåsa omkull dig.
Spela inte hjälte, López. Det är inte din grej.
Jag heter Superlópez.
Sa han Superlópez?
Jag föredrog Sillmjölken.
-Hjälp! -Är du oskadd, Juan?
Hjälp mig upp!
-Gick det bra? -Nej, det gick inte bra!
Ingen orsak, Juanito. Jag räddade dig igen.
Det var på vippen att jag dog!
-Din pappa drunknade nästan. -Det var hemskt.
Jag är hattlös.
Du såg det där, va?
Ja, lite superhjälte är du nog.
Ja, kanske lite.
Vad gör vi nu?
Och landningen...
Det kom av bara farten.
-Jag vet inte om du kan vänja dig vid det. -Har jag nåt val?
Blotta tanken på det svider
men dina riktiga föräldrar på Chitón väntar på att du ska rädda dem.
Var inte orolig, mamma.
Jag har allt under kontroll.
Min son. Det var länge sen.
Tack vare dig...
...är Chitón äntligen en fri planet.
Som vi har saknat dig. Vi visste att du skulle komma hem.
Kom, min son. Ge mig en puss.
PLANETEN CHITÓN LEDARE: AMIRAL SKORBA
PLANETEN CHITÓN LEDARE: JEFERSON NORUEGA
God morgon. Vi vaknar i dag till nyheter om en besynnerlig superhjälte.
Bilderna sprids som en löpeld på nätet.
Fullmäktige höjer skatten för att täcka skadorna på staden
och bekymren slutar inte där.
Ja, det är stopp på linje 1 i tunnelbanan på grund av olyckan
och protesterna mot den uppskjutna cupfinalen.
Vi har fått in många röstmeddelanden.
Vårt land, Spanien, har haft äkta superhjältar
som Don Pelayo och El Cid.
Vi behöver ingen fjant som flyger runt i kroppsstrumpa.
Jag tror att superhjälten är en dimridå så att vi inte ska prata om viktiga saker.
Jag är 86 år och änka sen 40 år.
Jag har fantiserat om älskog med alla superhjältar i alfabetisk ordning
men den här spanska superhjälten väcker ingen som helst lust hos mig.
Han är så mager, så klen och så ful.
Och ett sånt löjligt namn, sen. Vad var det han kallade sig?
-Börja inte nu. -Det blir alltid likadant.
Vad ska jag göra då?
Jag såg en rökpelare och min kropp sa: "Rädda mänskligheten!"
Är det bränder nu också? Räckte det inte med rån och båten häromdagen?
-Ett kryssningsfartyg höll på att sjunka. -Förlåt då. Men vi har faktiskt brandmän!
Om jag ser nån som är i fara måste jag förstås rädda den.
Annars vore jag ju hemsk.
Ska jag behöva sätta eld på restaurangen för att få hit dig?
Två gånger har jag varit en kvart sen för att rädda planeten.
Från och med nu får du lov att kombinera superhjältelivet och parlivet.
Om det inträffar en katastrof och jag inte gör nåt, så är det ditt fel!
-Okej. -Okej.
Be om notan.
Notan, tack.
Herrn i baren bjuder.
Du är skyldig mig en gentjänst, Superlópez.
Undertexter: Karl Hårding