EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Tidligere på Shadowhunters...
Mamma sa hun gjemte noe for noen.
Dødens beger er den viktigste gjenstanden i Skyggeverdenen.
Du vet hva som skjer hvis Valentine får tak i begeret før oss.
Kanskje litt medisin vil hjelpe på hukommelsen din.
-Du bør finne Clary snart. -Det skal jeg.
Om noen vet en måte å gjenopprette minnene mine på,
kom med den.
Hvis de er så ille, er det ikke bra for Clary, hva?
Det er ikke bra for noen.
Jeg har tegnet det. Vet ikke hva det betyr.
Vi forhandler. Den dødelige, uskadd, i bytte mot Dødens beger.
Mamma løy for meg.
Faren min er Valentine.
Jeg skjønner ikke. Hvorfor er shadowhuntere bedre enn
de dere kaller dødelige?
Fordi vi beskytter mennesker.
Du har rett.
Mennesker. Dere beskytter mennesker.
Dere lot Simon være helt alene i bilen.
Flott jobbet. Supert.
Det er noe i det om at mennesker trenger litt sunn fornuft.
Alec, ikke nå.
De kommer ikke til å skade Simon. De vil bare lokke deg frem.
-De tror du har begeret. -Hvorfor det? Hvorfor tror noen det?
Har liksom mamma løyet til meg hele livet, unntatt:
"Jeg har gjemt et magisk beger på planeten Bongo, ikke si det til noen."
Hva skal jeg gjøre nå?
-Vi må melde fra til Klaven. -Flott.
-De må få vite det vi vet om Valentine. -At han er faren min?
Greit. Si det til dem. Hvordan hjelper det Simon?
Alt henger sammen. Vampyrene vil ha begeret.
Det skaper nye shadowhuntere.
Ingen vil at Valentine skal skape en lojal hær.
Og det kontrollerer demoner.
De kommer til å foreslå å bytte Simon mot begeret.
Så vampyrer vil bytte Simon mot begeret, og Valentine vil bytte mamma mot begeret.
Uansett mister jeg en jeg er glad i.
Hva om jeg bare kaster det opp i luften og lar dem slåss om det?
-Så dette betyr ikke noe for deg? -Jo, selvsagt!
Da du reddet livet mitt, stolte jeg på deg.
Nå må dere stole på meg.
Jeg kan ikke bli som dere over natten.
Akkurat. Hun ble oppdratt som en dødelig.
Er du talsmannen hennes nå?
Jeg trenger ikke en talsmann, jeg trenger en plan.
Er det noen her?
Jeg er bare revisorstudent. Jeg betyr ingenting for noen.
Og jeg så nesten ikke ansiktene deres,
så hvis dere lar meg gå, kan jeg ikke identifisere dere.
Ikke at jeg ville gjort det, for dere er vampyrer!
Hvem ville tro på meg?
Jeg visste ikke at dere fantes, før i går!
Er det noen der?
Hvis målet var å skremme meg: Oppdrag utført.
Og for min del kan dere bare ta shadowhunterne.
Særlig han blonde.
-Du trenger ikke meg. -Jo, det gjør jeg.
Se på alt dette. Disse skjermene.
Kan noe av det hjelpe meg med å finne Simon?
Hvor er han egentlig? I en krypt i Transilvania?
Nei. Det var Camilles folk, ikke sant? De er lokale.
På Hotel DuMort i Gansevoort Street.
Og vi dro hit? Hvorfor det? Vi må dra dit.
-Kom igjen. -Da må vi ha en Klave-resolusjon.
Vi fire kan ikke erklære krig mot vampyrer alene.
Vi kan ikke reagere uten å vurdere alternativene.
De underjordiske følger bare impulser. Det gjør ikke vi.
Ikke alle underjordiske.
Det stemmer. Seelier har visst sin sjarm.
-Ikke sant? -"Seelier"?
Som feer. De vakre.
Eller nisser, vetter, alver, alle som er halvt engel, halvt demon.
Ordet dekker alle sammen.
Izzy kan fortelle deg om dem. Hun har en greie.
Alle har sine greier, eller hva?
Jeg vil ikke høre på dette. Simon er kidnappet av vampyrer.
Jeg må visst ordne dette selv.
Du kommer til å bli drept.
Clary. Simon også.
Så hjelp meg.
Mens vi vurderer alternativene, lider bestevennen min.
Er det noe shadowhuntere forstår, eller er jeg bare en dødelig nå?
Clary har rett.
De startet dette. Vi må ordne det selv.
-Dette er en dårlig idé. -Har du en bedre en?
Vampyrene brøt reguleringene.
Det er forbudt å kidnappe mennesker.
Klaven vil kjefte, så blir de glade for at vi gjorde det.
-Kom igjen. -Vanskelig å si noe mot det.
Jeg skjønner uansett ikke hvordan vi kan dra herfra
uten å forklare hvor vi skal.
Vi trenger våpen, og ingen må se oss hente dem.
Jeg vet hvor vi finner dem.
UNDER OPPFØRING KOMMER SNART
LEV SOM DU VIL NÅ ...OG FOR EVIG
Hvordan slutter det? Slipper jeg ut herfra?
Svaret på det er over mitt lønnstrinn.
Lønnstrinn? Får vampyrer lønn?
La oss bare si at vi investerer tidlig og ofte.
Sett deg.
Hvorfor vil du ikke sitte?
Jeg kan ikke fordra rastløshet.
-Jeg bare ser. -Etter en vei ut?
Det finnes ikke.
Alle de kule tingene dere samler på. Stjeler.
Det er... Glem det.
Leonidas I har prøvd å selge den søpla i årevis.
Nå for tiden krever museer at du beviser at det er ekte antikviteter.
Selvsagt.
Når de spør hvor du fikk tak i det, hva sier du?
Det er ikke forbudt å røve min egen grav.
Herregud.
Vær så snill.
Jakken er helt ny.
Det finnes ingen vei ut. Du er et gissel, godta det.
Er jeg et gissel?
Så da dreper dere meg ikke?
Ikke drepe deg?
Hvem sa det?
Raphael.
Se.
Så søtt.
Du blør.
Jeg gleder meg til å bli kjent med deg.
Hvem er det sin grav?
Mary Milligan, født 10. januar 1802. Døde 10. januar 1878.
-Kom igjen, Alec. -Hva ser vi etter?
-Våpenlager. -Lagret her med Mrs. Milligan.
Hva gjør shadowhunter-våpen på en kirkegård?
De gamle religionene anerkjente demoners eksistens.
I hvert fall før.
De har glemt den faren, fordi vi har beskyttet dem.
-Typisk dødelige, dårlig fantasi. -Sier du at vi var for dyktige?
-Du gir deg visst aldri. -Vet du hva?
Alec, kan ikke du sjekke den engelen?
Vi kan ikke bevæpne oss på Instituttet, men...
...vi vet at forfedrene våre hadde et våpenlager her et sted. Vi finner det.
Jeg har alltid lurt på hvor graven til faren min var.
Jeg ønsket at han var i live.
Forsiktig med hva du ønsker deg.
Dette er ikke din skyld.
Alt sammen er min skyld.
Flott.
Han er hjemme. Jeg stikker.
-Blir du ikke med oss? -Skulle så gjerne vært med,
men jeg må finne en vei inn til vampyrene.
Ikke gjør noe jeg ikke ville gjort.
-Jace, her borte. -Kommer.
-Går det bra med deg? -Ja da. Jeg bare...
Bare gi meg et øyeblikk, ok?
-Vi går inn på vampyrterritorium. -Det er poenget.
-Opp med humøret. Det blir gøy. -Helvete heller, Jace, bare tenk litt.
Du liker ikke fyren engang.
Dette handler ikke om den dødelige, det handler om Clary.
Er du så desperat etter sex at du vil risikere livet?
Det der var så feil at jeg skal late som jeg ikke hørte det.
Det er problemet. Du hører ikke etter.
Ikke på dette eller noe jeg har sagt i kveld.
Du kjenner ikke den jenta. Hvorfor stoler du på henne?
Er det fordi hun er Valentines datter?
Har vi ikke snakket om dette? Alec, se på meg.
Stol på henne, eller ikke. Samme for meg. Det er ikke min sak.
-Men om du ikke stoler på meg... -Jace! Alec! Jeg tror jeg fant det!
Mary Milligan!
ELSKET TJENER
Elsket tjener?
Hvem vil ha det på steinen?
De som tjener en sak som er større enn dem selv.
Det gjør hun i hvert fall nå.
Abrakadabra.
-Sier dere virkelig det? -Nei, Clary, det gjør vi ikke.
Hvor er Mrs. Milligan?
Ikke rør det. Du vet ikke hvordan man bruker det.
Som på Pandemonium da jeg drepte den demonen?
-Du drepte ikke... -Jeg viser henne hvordan det brukes.
Ser du det du trenger?
Nei. Det er ingen bue her. Jeg trenger en.
Jeg må rune noen piler på Instituttet. Jeg må gå.
Hvordan skal du komme inn på Instituttet?
Bakveien. De bryr seg ikke om jeg er alene.
Greit. Gå.
Jeg kan gjøre resten her.
Jeg vet hva vi må gjøre.
Og jeg stoler på deg, parabatai, men du må aldri tvile på meg.
Samme hva jeg sa.
Det er glemt alt.
-Ses ved soloppgang. -Ved soloppgang.
La meg vise deg hvordan det brukes.
Det vet at du er shadowhunter, så det ønsker å svare.
Men du må være bestemt. Vis hvem som er sjefen.
Sånn.
Du gjør det til en del av deg selv.
Sverdet slukner aldri.
Det sier at dere hører sammen.
Hvordan vet det det?
Fordi du har litt engel i deg.
Som alle shadowhuntere.
Forstår du?
Ikke i det hele tatt.
Du kommer til å skjønne det.
Det er ikke noe du forstår i hodet.
Det er noe du vet fordi det strømmer gjennom kroppen din.
Det er i blodet ditt.
Kan jeg klare dette uten deg?
Det gjorde du nå.
Men det føltes som du fortsatt var her.
Det er jeg.
Det vil jeg være.
Vi vil være der for deg.
-Hvordan vet du at de kommer tilbake? -Alec og Izzy?
-Ja. -Vi vokste opp sammen.
De er som søsken for meg.
-Du vet vel at Alec ikke liker meg? -Alec liker ingen.
-Hvorfor skulle han hjelpe? -Hørte du hva han sa?
Vi er parabatai.
Ingen menneskebånd kan sammenlignes med det Alec og jeg har.
Vi er knyttet sammen for livet. For å kjempe sammen, beskytte hverandre.
I kamp slår hjertene våre som ett.
Hvis en av oss dør, vil en del av den andre også dø.
Han kommer, Clary.
Er du klar?
-Jeg er klar. -Du ser klar ut.
Jeg hater å kaste ting.
Jeg kastet ikke papirkuler på gamlingene i min egen bar mitsva.
For Guds skyld, jeg kaster aldri noe!
-Dere kan ikke si Gud, hva? -For Guds skyld, hva prater du om?
Jeg mente ikke å kaste den.
Selvsagt gjorde du det. Det er det som gjør deg så artig.
Jeg synes ikke dette er artig.
Ikke jeg heller. Fryktelig lei for det. Jeg kan betale for...
Takk. De levende er så slitsomme.
-Men denne vil komme til nytte. -Jeg vet ikke.
Jeg tror ikke det var så lurt å bryte reguleringene.
-Om du tilgir at jeg sier det. -Jeg tilgir, men jeg er ikke enig.
Du vet like godt som jeg
at Clary Fairchild vil komme til sin beste venn eller hva han nå er.
Alt vi trenger å gjøre, er å ta henne.
Enten har hun begeret, eller så sier hun hvor det er.
Hun kommer til å ha med seg shadowhunterne.
De kommer seg ikke innenfor døren.
Og om de gjør det, er vi mange flere enn dem.
Har du noen gang smakt shadowhunter-blod?
Det er himmelsk.
Det vet jeg ikke noe om. Vi holder oss til saken.
Er ikke dette feil tidspunkt å gå imot Klaven?
De er vårt beste håp om Valentine virkelig kommer tilbake.
Hvor mye mer erfaring har jeg?
-Tre-fire hundre... -Du skulle ikke svare.
La meg bare si
at den som kontrollerer begeret, kontrollerer Skyggeverdenen.
Han er en god liten munnfull.
-Tror du ikke? -Camille, ham?
Husker du sjokolade?
Noen ganger skjuler det enkleste skallet det beste fyllet.
Vi får se.
...så jeg betaler gjerne for en ny jakke.
Ikke vær redd, min lille karamell.
Alt skal gå så bra.
Meliorn?
Isabelle.
Har du savnet meg?
Det vet du.
Jeg trodde du var opptatt i kveld.
Jeg er bare opptatt av deg.
Virkelig?
Hvorfor er dere ikke ute og leter etter Valentines datter?
-Vi leter ikke. -Så dere har funnet henne?
Det er ikke et svar.
Er dette?
Nei, men det er tydelig nok.
-Har hun Dødens beger? -Hvem?
Jocelyns datter.
Meliorn, prøver du å få tak i informasjon?
Ja.
-Og om jeg har spørsmål til deg? -Jeg må svare.
Det vet du.
Seelier kan ikke lyve.
-Men de kan unnvike. -Og distrahere.
Ja, det er sikkert.
Vil du slå i hjel tid på en biker-bar?
Vi må vente til soloppgang. Og det er noe jeg trenger her.
-En drink? -Jeg drikker ikke.
Vi må redde Simon, ikke henge sammen med en gjeng posører.
-Jace, det er ikke morsomt. -Det er litt morsomt.
Burde du ikke lære meg å slåss mot vampyrer eller noe?
Gjør meg en tjeneste.
Se der borte. Hva ser du?
Masse folk.
Servitør, folk som kliner.
Fokuser på paret.
Konsentrer deg om å se gjennom.
Gjennom?
Virkeligheten har flere lag. Du kan skrelle dem vekk.
Se Skyggeverdenen.
-Kanskje du klarer det. -Ikke bruk bare hodet.
Bruk hele deg.
Slapp av.
Herregud.
De er vampyrer.
Se på den fyren. Han har noe.
-Hva da? Lopper? -Så så.
-Vedder på at du ikke takler sjarmen hans. -Sjarmen hans? Tuller du?
Vil du virkelig hjelpe til med å finne Simon?
Si noe fint om motorsykkelen hans.
Det liker de.
Jeg lurte på hvem som eier denne råkule sykkelen.
Hei der.
Liker du å kjøre?
Du vet vel at du dufter som en engel?
Men uten all shadowhunter-runedritten.
Mye bedre stil, ikke sant?
Jo.
Jeg vet ikke hva i helvete du er, men du er en lekkerbisken.
Takk.
-Vil du hjelpe meg? -Ja.
Hva som helst.
Kan du si meg hvor jeg finner Dødens beger?
Skulle gjerne gjort det, men jeg vet ikke.
-Clary vet det. -Nei.
Kanskje hun ikke har sagt det til deg?
Nei.
Det er ikke det.
Hvorfor tror du vi dro til Knokkelbyen?
Hun prøver å huske,
men de sa at det er som om noen har slettet fortiden hennes.
En slags forhekselse.
Helvetes Magnus Bane.
Hva er Magnus Bane?
Ingenting, kjære deg.
Bloody Mary?
Originaloppskrift.
Jeg savnet deg da du var i Idris.
Hvordan er Klaven?
Jeg fikk vite hva shadowhuntere egentlig mener om oss.
Det er ille nok å ikke få stemme, men verre å bli behandlet som annenrangs.
Som om seelier ikke er halvt engler.
Men også halvt demoner.
Synes du det gjør oss mindreverdige?
Nei, tuller du?
Noen av oss liker litt krydder.
Ikke alle shadowhuntere er like. Stoler du ikke på meg?
Egentlig ikke.
Jeg elsker at du ikke kan lyve. Selvsagt stoler du ikke på meg.
-Men burde jeg stole på deg? -Med hva?
Jeg vet ikke. At du ikke roter med andre?
Bare erter.
Uansett, jeg vet at du har truffet Camille.
-Hvordan? -Så du treffer Camille.
Hun er veldig pen.
Nei da. Jeg skjønner.
Men hvordan funker det? Snakk om fiender.
Seelier og vampyrer snakker ikke med hverandre med mindre de må.
Hvordan klarer dere to det?
Drar du hjem til henne?
-Noen ganger. -Så modig.
En seelie kan ikke bare gå inn hoveddøren.
Så hvordan kommer du inn på Hotel DuMort?
Hvordan ville du gjort det?
Jeg spurte først.
Alec.
-Visste ikke at du var her. -Ja, nei...
Ikke si det. Jeg vil ikke anmelde deg.
Det er bare at, du vet, Clary er...
Den jenta er Valentines...
Monsterets datter.
Det må være en grunn til at kakerlakkene kommer krypende igjen, ikke sant?
-Du skal få være i fred. -Hodge?
Takk.
Du minner meg om meg.
En lojal venn i skyggen av den utvalgte.
Ikke gjør de samme tabbene som jeg.
Se hva det førte til.
Vil du opp på sykkelen?
-Ja. -Bra.
Forsiktig.
-Har du det gøy med jenta mi? -Drit og dra, shadowhunter.
-Brad skal ta meg med på tur. -Det stemmer.
Glem det.
Du hørte damen. Flytt deg.
Ikke rør deg, Clary.
Jo-ho, Romeo.
Bli der.
Jace, hva...
Hvorfor lot du ham gjøre det mot meg?
Jeg kunne ikke fiske i lommene hans etter nøklene.
Ville du la ham forvandle meg til vampyr for å få nøklene?
Stoler du ikke på meg?
Hold deg fast, sykkelen kjører på demonenergi.
-Det er ganske rått. -Kjører ikke syklene deres på det også?
Hvorfor tror du jeg valgte denne? Den er modifisert.
-Men vi må fortsatt finne... -Simon.
Ja, vi skal finne mennesket ditt.
-Har du godt tak? -Du spør om det hele tiden!
Hvorfor gjorde du ikke dette med én gang?
Izzy.
Jeg fikk meldingen din. Hvor er vi?
Det er en gammel personalinngang.
Hvis vi går dit, kommer vi inn i kjelleren på Hotel DuMort.
Perfekt, ikke sant?
Vi distraherer vampyrene, Clary og Jace finner Simon.
-Ok. -"Ok"?
Det var vanskelig å få informasjonen ut av Meliorn.
Bra jobbet, Izzy.
Du har festøv på kjolen.
-Og jeg hater å være avledning. -Det gjør ikke jeg.
Du ville hatt det mye bedre om du slapp deg mer løs.
Alec?
-Hva? Kom tilbake. -Jeg lukter engleblod.
Sikkerhetsbrudd.
Jeg vet ikke hvor mange det er, men det er ekte vare.
Stans dem nå. Jeg blåser i hvordan.
De er nær trapperommet eller i det. Gå!
Det går så bra, min kjære. Kan du vente her et øyeblikk?
Går det bra med deg?
Det går rundt i hjertet.
I hodet.
Det går rundt i hjertet og hodet.
-Jeg har nok drukket for mye. -Har du?
Det er helt utrolig, for du har drukket for mye,
og jeg er det jeg er.
Det skal være sikkert.
De er i bygningen. Stans dem.
Det vampyren gjorde med deg i baren, kalles encanto.
Det var bare første trinn.
Det minner om det en kobra gjør med en mus like før den hugger til.
Dette vil beskytte deg dersom du støter på herr Fascinerende igjen.
Gi meg armen din.
-Du lar meg aldri glemme det, hva? -Antakelig ikke.
-Hva er det? -Dette er for taushet.
Vampyrene vil ikke høre at vi kommer, men vi kan ikke skjule lukten av blodet vårt.
Når vi går inn, vil de skjønne at noe er i gjære.
Men om planen virker, har vi tid til å finne Simon.
Menneskeverdenen er så opptatt av vampyrer.
Jeg skjønner det ikke. De ser på alle andre som en vandrende kjøttsekk.
Ja, jeg skjønner ikke romantikken.
Det er fordi du vet at alt er virkelig nå.
Men det skal de ha. De vet å skape en fortelling.
Hvordan finner vi Simon?
Han er i det sikreste rommet.
Tro meg, vi vet hvilket når vi ser det.
Tenk om de bruker encanto mot ham? Blir han en vampyr?
Nei, da må man drikke vampyrblod.
Selv da må det mer til. Det er en altfor komplisert prosess.
Men hva om en vampyr biter ham?
De tømmer ham ikke med en gang. De liker å ta seg god tid.
-Vampyrer er gourmeter. -Han blir sikkert livredd.
Det vil føles som en slags rus, som å være forelsket.
-I den som biter ham? -Ja.
Det er fryktelig.
Er det fryktelig?
Det vet jeg ikke noe om.
Har du aldri blitt bitt?
Du har aldri vært forelsket.
Poenget er at det går over. Akkurat som kjærlighet.
Hva er greia med dere to, egentlig?
-Han virker litt... -Forsiktig.
Fortjener deg ikke?
-Tror du virkelig at du har skjønt alt? -Ja.
-Du forstår ikke engang vennskap. -Jaså?
-Du har en parabatai, ikke sant? -Alec ville dødd for meg.
Nå forstår du meg og Simon.
Det er snart soloppgang.
Husker du hvordan du bruker sverdet?
Stødige armer, og ikke overvurder ferdighetene dine.
De kan være vanskelige.
Vi skal prøve å holde dem mest mulig unna deg.
-Hvor er Alec og Isabelle? -De distraherer.
-Du vil ikke snakke med meg, hva? -Fordi du ikke aner hva du snakker om.
Men det gjør jeg. Du gjemmer deg fra deg selv, ikke meg.
Du har følelser, enten du liker dem eller ikke, Alec.
Dette er ikke rett tid eller sted, Izzy.
Jeg vet nå ikke. Det virker ganske enkelt så langt.
Det må være denne veien.
Ikke så enkelt.
-Når som helst nå. -Hold døren stille,
så blir det kanskje lettere.
Det går ikke.
Den som sa at pennen er mektigere enn sverdet, var en idiot.
Når du har rett, så har du rett.
Vent, jeg hører noe.
Vent.
-Tror du de vet hvor vi er? -Det er planen.
-Hvor lenge må vi distrahere dem? -Ti minutter til.
Ti minutter? Seriøst? Vi blir lunsj om fem.
-Så la oss distrahere dem. -Så la oss distrahere dem.
Gjør deg klar.
Dette er gøy.
Bare kom igjen, gutter.
-Clary! -Du!
Jeg løp 30 kvartaler for å komme hit før jeg brant i hjel i solen!
Du gikk glipp av turen din.
Hvorfor ble du med ham? Du vet jammen hvordan man sårer folk.
Du har rett. Jeg vet hvordan man sårer folk.
-Jace! -Clary, se opp!
-Du er død, megge! -Sverdet!
Helvete heller!
Jeg drepte ham.
Han var allerede død.
Og han ville drepe deg. Husk det.
Hun var flink, ikke sant?
Ja, det var du. Du burde være stolt.
Takk, men det handler ikke om meg.
Vi finner Simon.
Hvorfor er det så mye bråk der ute? Hva er det?
Det er ingenting. En fest. Naboene på slike steder. Korttidsleie.
Jeg vet det. Bloody Maryer til alle.
Hvor er alle sammen?
Clary! Jeg er her!
Du er et gissel, sa jeg! Godta det!
Ikke rør deg. Jeg vet du gjerne vil vite hvordan historien slutter.
Takk, Raphael. Nå overtar jeg.
-Det trenger du ikke. -Jo, jeg vil. Jeg har fått nok.
-Gi meg den. Jeg avslutter det. -Vi har et større problem.
De er her snart, og du må ikke bli fanget.
Du er for verdifull. Ikke vær redd, jeg dreper den.
-Litt mye av det gode, hva? -Hold kjeft.
Gå bakveien gjennom tunnelene. Gå!
Hør etter og gjør nøyaktig som jeg sier, ikke noe annet.
De kommer.
-Simon! -Clary!
-Det hjelper ikke. -Hør på ham, Clary Fairchild.
Legg det vekk.
Jeg har fått mer enn nok av vennen din i dag.
Jeg dreper ham gjerne. Ikke gi meg en grunn.
Legg det vekk!
Simon. Går det bra med deg?
-Jeg vil ikke si bra... -Ikke si mer!
Bare følg etter meg, alle sammen.
Kom igjen!
Kom igjen! Opp hit nå!
Det stemmer, gå ned! Ellers dreper jeg ham!
-Vi vil bare ha Simon. -Så fint. Det vil ikke vi!
-Vi ville ha deg. -Her er jeg.
-Stopp! -Jeg sa "ville". Ikke min idé.
-Ut! Gå! -Ikke uten Simon.
Hold kjeft! Åpne døren nå, ellers dreper jeg ham.
-Hør på ham! -Men Simon kommer til å dø...
Clary, gå!
-Gå! Gå! -Ta ham! Gå!
-Jeg vet ikke hvordan jeg skal takke. -Ikke takk meg. Du betyr ingenting.
Det handler om Valentine og kaoset han kan lage.
-Kom igjen! -Jace Wayland!
Husk hvem dine venner er.
Bør vi ikke komme oss vekk?
-Hvorfor det, Simon? -De er like under oss.
La dem komme.
De kommer til å bli speilegg her ute. Jeg trodde du så på filmer.
Herregud.
Herregud, det er over. Det er virkelig over.
Jeg var så redd for å miste deg. Men det er sant. Du er her.
Du vet jeg ville gjort alt for deg.
-Du trenger ikke å dø! -Jeg vil helst slippe.
Jeg kan ikke leve uten deg.
-Gjenta det. -Jeg kan ikke leve uten deg, Simon.
Du er alt jeg har igjen. Hele livet mitt er borte.
Jeg skal liksom være noe annet, leve på en annen måte.
Du er min beste venn.
Du må aldri havne i den slags trøbbel igjen.
Skjønner du det? Ja?
Hver sin smak.
Og det sier du.
-Kan jeg bare få si en ting? -Du gjør det uansett, så sett i gang.
Du tror du kjenner Clary. Men kanskje du ikke gjør det.
-Tenk på hvem faren er. -Vet du hva?
Ikke begynn med dette igjen, Alec.
-Hun bare dukket opp helt plutselig, Jace. -Hun har ingen.
-Bare hør på meg... -Stopp!
Bare stopp.
Jeg er eldre enn deg, Jace.
Jeg er ikke i skyggen din.
Hvis du virkelig føler det slik, hvorfor hjalp du oss i kveld?