EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Detta har hänt...
Blev han biten av en alfa?
- Herregud. - Har du pratat med Jace än?
Han kan ringa när han slutat jaga tjejen.
Rör om.
Hon måste hållas under uppsikt. Hela skuggvärlden söker henne.
Prata inte om Alec, världsling.
Jag har vägrat ha känslor för nån.
Du har ändrat på det.
Jag ska alltid finnas där för dig.
Jag vet var mamma gömde bägaren.
Jag vet var den är.
- Ursäkta? - Tarotkorten.
Mamma målade dem för flera år sen,
men dödsbägaren måste vara dold inuti bägaresset.
Kortet ser ut exakt så.
Varför är ni inte glada? Jag behöver bara hitta...
...Dot.
Om Dot hade korten när hon togs, har vi ont om tid.
- Om Valentine får tag i bägaren... - Vi vet.
Om Valentine skapar Shadowhunters eller kontrollerar demoner
är det som att Beyoncé rider på en dinosaurie över torget.
Folk märker sånt.
Han kan kontrollera demoner.
Att muta några demoner är enkelt,
särskilt som de sällan lever länge nog att kassera in.
Valentines tack -kort dröjer.
Att öppna helvetets portar är lite svårare.
Valentine har inte korten.
Det har jag.
De ligger i mitt skrivbord.
När Clary försvann rensade jag våningen så att hon inte skulle bli spårad.
- Det här blir enkelt. - Så sa general Custer också.
Magnus har rätt.
Valentine har spioner överallt, även hos polisen.
- Vi måste vara diskreta. - Diskreta?
Du ser ut som nåt ur Mumien.
Vi går imorgon bitti.
Varulvsläkning, ni vet?
Det här läks på några timmar.
Hej.
Vem är du och vad har du gjort med Simon?
Simon? Vem är det?
Allvarligt. Jag har aldrig sett den här sidan av dig förut.
Först beter du dig konstigt och försvinner i flera dagar.
Och nu det här.
Jag har alltid funnit dig söt.
Men i natt var du... jag vet inte.
Du var fantastisk.
Typ 50 nyanser -fantastisk?
Typ Pon farr -fantastisk.
Jag gillar när du talar vulcanspråk.
- Jösses. - Simon.
Får jag fråga en sak?
Visst.
Om oss.
Oss?
Ja, du vet.
Du och jag... oss.
Du fattar visst inte vad jag menar.
Jag är nog lite förvirrad just nu.
Men på ett bra sätt.
Simon...
...när tänker du be mig bli din flickvän?
Clary...
Ursäkta? Clary?
Jag bara... Jag glömde en sak.
Kanske mitt namn? Det är Maureen.
Nej. Jag glömde ugnen på hos mamma.
Men du lagar inte mat.
Just det, det var därför jag glömde den på.
Så jag måste fixa det.
Jag vill inte ha nån lös förbindelse.
- Maureen. - Om du är kär i Clary...
Clary har träffat nån annan.
Hör på...
Du är mer än en lös förbindelse. Jag lovar.
Okej? Jag måste bara...
Korten ligger på skrivbordet. Det går fort.
Okej.
Jag drar till mig mindre uppmärksamhet ensam.
Vi väntar här.
Det lät ändå tråkigt.
Hej.
Stopp. Rör ingenting.
Inspektör Garroway. Brickan och vapnet, tack.
Vem är det här?
Han heter Fisk. Internutredningen.
Jag är maktlös. Du måste samarbeta.
Be teknikerna undersöka det, så får vi se vad det ger.
Du följer med mig.
Kom.
Det här känns inte bra. Varför tar det sån tid?
Vi kan ta reda på det.
Vi går in och tar en titt.
Luke sa åt oss att stanna, så det ska vi göra.
Det är säkert han.
Det tror jag inte.
SVARA - AVBÖJ.
Minns jag rätt?
Visst ville han undvika uppmärksamhet?
Han verkar inte ha lyckats nåt vidare.
Cirkelmedlemmar?
Världslingar. Internutredningar.
Ser du det på dem?
Jag kan läsa deras polisbrickor.
Bättre än kikare.
Luke fick sin chans. Kom.
Alec?
Är allt bra?
Bättre än nånsin.
Är det nåt du vill prata om?
Nej, då.
Har du sett Alec?
- Nej, hur så? - Han skulle fylla i
incidentrapporterna över den demoniska aktiviteten.
Det kan jag göra.
Jag vet, men Klaven...
Kan lika gärna få den av mig.
Självklart.
Jag säger till din mamma att du gör det.
Hon blir säkert glad att höra det.
Tack.
Känns han igen?
Kanske. Jag måste fråga min advokat.
Jaså, minsann?
Det ska bli. Vänta här.
Vill du ha kaffe?
Garroway.
Kaffe?
Nej, tack.
Som du vill.
Kamera.
Vad pågår?
Jag är visst huvudmisstänkt i en mordutredning.
- Vad gör vi? - Ta korten.
Mitt skrivbord.
Glamorisera er inte.
Det finns fler nedomvärldare och vi vet inte vilka som jobbar åt Valentine.
Om nån ser er...
Leder vi dem till bägaren.
Just det. Räkna hellre med att alla har synen
än att chansa på att de inte har det.
- Luke... - Jag klarar mig.
Vad hände med kameran?
Det har jag undrat i flera år.
- Sov du över hos Magnus? - Jag sov inte mycket.
Jag hjälpte till med Lukes sår. Bara därför.
Verkligen?
Vadå?
Det var inget. Jag tror dig.
Okej, Magnus gjorde cocktails. Inget mer hände.
När du behöver prata om nåt, så finns jag här.
- Vi pratar ju. - Om allt utom ditt privatliv.
Det är orättvist, för jag pratar jämt med dig om mitt.
Jag har gjort slut med Meliorn, till exempel.
Jaså? Vänder du blad?
Han var lite jobbig.
Jag behöver tydligen nån mer Shadowhunter -aktig.
Jag vet att du försöker hjälpa familjen och jag uppskattar det,
men du kan inte ändra på dig.
Inte?
- Men det kan du? - Jag vet vem jag är.
Jag är nån som blir arvlös
när pappa får veta att Jace och Clary fortfarande är ute på vift.
Pappa börjar bli van. Det är ju Jace du pratar om.
En timme, sa han. Det har gått tre.
Tror du att han och Clary...
Som läget är? Knappast.
Vadå? Här inne?
- Varför inte? - Det måste finnas ett bättre ställe.
Nej, här blir bra.
Okej.
- Behöver du hjälp? - Jag kan avglamorera mig själv.
- "Avglamorisera." - Än sen?
- Korten? - Just det.
Hur ska vi få tag i dem?
Vi drar till oss uppmärksamhet om vi går ut,
och Lukes skrivbord och du är täckta med runor.
Bara lugn. Jag har en plan.
- En bra plan den här gången? - Rätt bra.
Gör som jag.
- Och förlåt mig. - För vad?
Att planen inte är jättebra.
Din skitstövel!
Sluta jaga mig!
Det där med att vara diskret?
Vad säger du?
- Har du varit otrogen? - Jag...
Inte alls.
Aldrig att jag kommer hem till dig igen.
Hon betyder inget för mig. Inget.
Är det din omtalade pojkvän?
- Inte nu längre. - Hej.
Jag gör slut.
Var är alla Lukes grejer?
Internutredningen tog allt. Vad söker du?
Jag tappade min hemnyckel och Luke brukar ha en i skrivbordet.
Kan jag få tag i den på nåt sätt?
Han måste frikännas först.
Frikännas? Från vad?
Bara lugn. Vi tar hand om det.
Jag beklagar, Clary.
Förlåt mig. Du ska veta att det bara hände två eller...
- Det hände några gånger och jag... - Håll tyst.
Kom igen, älskling.
Du får inte kalla henne "älskling".
Lämna henne i fred.
Clary är färdig med dig. Förstått?
- Ta ut honom. - Jag har rättigheter.
Det kanske är bäst så?
Matchande tatueringar. Varningstecken.
Det är ingenting.
Lugn. Jag fattar. Man faller alltid för värstingar, va?
Eller är det bara jag?
Okej.
Jag behöver nyckeln.
Beklagar, men de har låst in alla Lukes saker i bevisförvaringen där uppe.
Vi kanske kan hitta den du tappade?
Har du letat i väskan?
Jösses! Du har rätt.
Tack så mycket.
Hej då.
Jag går på lunch. Det här jobbet tar död på mig.
JAG BÖRJAR BLI VAMPYR
- BLODTÖRSTIG. - KÄNSLIG MOT LJUS
- HALLUCINERAR. - HÖR RÖSTER
JAG BÖRJAR INTE BLI VAMPYR
Presskaffe.
Och en vitlöksbagel.
Extra mycket vitlök.
Jag forskar för en seriebok jag ska göra om vampyrer.
Jag börjar inte bli en vampyr. Det vore helgalet.
Var är hon som dricker latte utan grädde?
Clary...
Jag vet inte. Hon svarar inte på sms.
Det förstår jag inte.
Mår du bra?
Ja... Jag behöver nog bara lite koffein.
Okej.
Låt det dra lite... Glöm det.
Okej.
JAG BÖRJAR INTE BLI VAMPYR. - ÄLSKAR VITLÖK!
Inte nu igen.
Kan jag hjälpa till?
Jag behöver en lista på allt i Garroways skrivbord.
Och jag behöver en pizzabit.
Listan. Nu. På alltihop.
Ta upp det med min chef.
Beklagar att jag inte kan hjälpa till, men jag är hungrig.
Tydligen fler än jag.
Hon vädrar visst en fisk. En ful fisk.
Jag tar med mig Alec nästa gång.
- Han har aldrig örfilat mig. - Förlåt, jag fick panik.
- Behöver ni förstärkning? - Varför dröjde ni?
- Jag tänkte fråga samma sak. - Det är komplicerat.
- Vi fann bägaren. - Bägaren?
Ja, men sen miste vi den.
- Vi tog oss in för att få den. - Det här är rena katastrofen.
Demonkoppor är en katastrof. Det här är en bagatell.
Vi behöver en plan.
- Kanske en glamour? - Vi har testat det.
Alla som är med Valentine genomskådar det.
Magnus kan portalisera in oss.
- Nej. - Det blir svårt.
Han kan bara portalisera oss till platser han varit.
Inte igen. Ett ögonblick bara.
Simon, jag kan inte prata nu.
Var är du? Det här är ett nödläge.
Mår du bra?
Vet inte. Har inte kidnappats idag.
Simon, vad pågår?
Jag är nog sjuk. Riktigt sjuk.
Minns du när du trodde dig ha fågelinfluensa?
- Stäng av internet bara. - Det är annorlunda nu.
- Du... - Den här gången...
Hon slängde på luren.
Han kan vänta. Jag har en plan.
Första gången.
Följ med bara.
Och bara lugn, ingen får en örfil i min plan.
- Tack, Jerry. - Vi är klara för idag.
Men åk inte bort. Jag hör av mig.
Skulle aldrig falla mig in.
Tror du att jag bara försöker jävlas med dig?
Tanken har slagit mig.
Vi fann din bil krockad mot ett trafikljus,
dränkt i blod, och med en GPS som placerar dig på mordplatsen.
Jag är inte elak. Men inte dum heller.
Vargas var en bra polis.
Hon var min vän.
En av få.
Dina vänner brukar inte leva så länge.
Jag kan inte föreställa mig ditt Facebookflöde.
Misstänker du mig?
Nej.
Jag är nog ditt alibi.
Det uppskattar jag.
Tacka mig inte än.
Jag är inte klar med dig.
Även en blind ser att det är nåt konstigt med det här.
Vill du ha mördaren?
Hjälp mig då.
Du skulle inte tro mig.
- Testa mig. - Fisk.
Fundera på saken.
Jag kollade. Hon har inga försvarssår.
Ännu ett demoniskt mord?
Jag tror inte det. Samma mordmetod, men hon var inte tömd på blod.
Är dödstiden fastställd?
Vi väntar på provsvar,
men vi tror att hon har varit död i några timmar.
Några timmar?
Omöjligt. Jag pratade med henne för 45 minuter sen.
Ni tar knäcken på mig.
Kolla efter gift.
Om det är en demon måste jag veta vilken sort.
Simon...
...kan vi prata?
- "Vi"? - Du, jag och din syster.
Har jag nåt val?
Jag gick hem tidigt från jobbet, så...
...nej.
Okej.
Jag sov över hos Maureen.
Jag borde ha ringt. Jag glömde.
Ska du ge mig rumsarrest?
Maureen ringde i morse och var uppriven.
Hon ringde faktiskt mig,
och sa att du var mer utflippad än vanligt.
Vad sa hon?
Jag försökte säga att det är så du är med tjejer,
men hon var väldigt uppriven, så...
- Jag sa till mamma. - Va?
Maureen tror att du går på droger.
Om det bara var marijuana vore jag inte så orolig, men...
...du ser döende ut.
Skulle jag slippa det här samtalet då?
Jag brukar inte vara sentimental, men...
- ...vi finns här för dig. - Det är okej.
Du kan berätta, vad det än är.
Okej.
Jag tror att jag har en sjukdom.
- En sjukdom? - En allvarlig sjukdom.
Har du en könssjukdom?
Låt honom prata färdigt.
Det är inte så illa som du tror. Sånt händer.
När jag läste juridik...
Vi tappar fokus. Vi måste fokusera på Simon.
Rebecca, det är 2016.
- Mamma, jag... - Jag levde...
Hör ni...
- Jag sitter här. - Prata inte om dig själv.
Jag sitter ju här.
Ursäkta?
Håll tyst!
Simon?
En bra plan, sa du.
Vi går upp till förvaringen.
Alec och Izzy sköter resten.
Vi behöver bara vänta på deras signal, och ta bägaren.
- Han är med oss. - Är du säker?
Sa han inte så när han kidnappade dig?
Det är sant.
Och nu? Ska vi klättra upp genom hisschaktet
och gå in utan att nån ser oss?
Varför tänkte inte jag på det?
Du skojar, va?
- Minns du kikaren? - Ja.
Det här är en nyxruna. Det är som mörkerseende.
Du kan kopiera min.
- Är du klar? - Ja.
- Varför behöver jag mörkerseende? - Du får se.
Be gärna om hjälp.
Jag klarar det nog själv nu.
Varför förstöra det roliga?
- Så du är avledningen? - Nix.
Jag har beslutat att bli vuxen.
Inga fler avledningar för mig.
Och jag är nog inte hennes typ.
- Skit också. - Lugn, det är bra träning.
Du vet, för att bjuda ut Magnus.
Vad gör du?
Knäpper upp skjortan, vad tror du?
- Det här är inte min grej. - Du gör sånt här jämt.
- Du, inte jag. - Det är enkelt.
Kom igen.
Hej.
- Vad önskas? - Ja...
Kommer du hit ofta?
Jag jobbar här. Vad önskas?
Just det, ja...
Jag söker information.
Titta... Förlåt mig.
Jag ska torka upp.
Förlåt mig.
Så jag gör. Jag ska torka upp.
- Det går inte. - Låt mig.
Nej, jag gör det. Gå, bara.
- Säkert? - Gå.
Tack så mycket.
- Du har visst missat nåt. - Verkligen?
Det tror jag inte.
- Så varför funkar det inte? - Det gör det.
Där är signalen.
Eller hur?
Vi klättrar.
Vad pågår?
Nåt elfel. Hela byggnaden är strömlös.
Inga lysen, inga kameror, inget.
- Nåt om mördaren? - Du hade rätt.
Stora mängder demongift i Vargas blod.
- Det är en formskiftare. - Okej.
Jag jagar den. Varsko flocken.
Döda Vargas om ni ser henne.
Du var inlåst hela dagen.
Om demonen ville döda dig hade den chansen.
Den är ute efter Clary.
Därför ber jag om hjälp.
Du är flockens ledare. Du behöver inte be.
Tack.
Vad är det här för skit?
Lunchkvitton?
Du börjar bli skicklig med din stele.
Han är då ingen nedomvärldare.
Tur för oss.
Säg till nästa gång du gör det där.
Här.
Det här tar hela dagen.
Eller så gör man så där.
Den liknar precis dödsbägaren.
Det är den. Det måste vara den.
Vad är det för fel?
Jag vet inte, jag...
Vet du inte vad som är fel eller var din mamma gömde den?
- Hittade du den? - Teoretiskt sett.
- Teoretiskt sett? - Ja, jag hittade kortet.
Jag måste komma på hur jag kom in i min anteckningsbok.
- Det är inte enkelt. - Ta fram den bara.
Teoretiskt, ja. Det är inte så lätt som det ser ut.
Ni kan diskutera teorier när vi är på institutet igen.
Vi har stulit från polisen, så vi borde bege oss hem.
Hör ni, världslingarna är nog vårt minsta bekymmer.
- Då vet vi att demonhalsbandet funkar. - Så bra då. Kom.
Gå inte så fort.
Förlåt mig.
Damen.
Vad i helsike?
Tänk på språket inför gamla damer.
Hur hittade den oss?
Vet inte, men de är fler.
- Hur vet du det? - Det är som att se genom en glamour.
Man måste vara uppmärksam.
- Men jag ser ingenting. - Bakom oss.
Jag ser ändå inte.
Okej, för mycket folk.
För en gångs skull håller jag med Clary.
- Vi måste härifrån. - Hitåt!
Vad är upplåsningsrunan nu igen?
Sesam, öppna dig.
Kom.
Vad gör du?
Uppehåller dem. Ta Clary till institutet.
Vi ska kämpa tillsammans.
Var inte dum. Om demonerna får bägaren, är vi alla dödens.
- Jag lämnar ingen kvar. - Du har inget val.
Jag vet att ni behöver prata, men vi har bråttom.
Lugn. Det är inte första gången Alec räddar ditt liv.
Eller den sista.
Gå nu.
- Hallå. - Clary?
- Jag behöver dig... - Det här är Clarys mobil.
Jag kan inte svara nu, men lämna ett meddelande.
Clary...
Jag måste prata med dig.
Mer än nånsin förut i mitt liv.
Jag vet...
Jag vet att du försöker rädda din mor, men...
Jag håller visst på att bli vampyr.
Raring, om du bara visste.
Blodet är starkare än viljan.
- Var tyst. - Starkare än begäret.
Var tyst!
Starkare än kärleken.
Kom till mig.
Vad du verkligen behöver är...
Vänta lite.
- Förlåt, Jace. - Det är okej. Vi kan vila lite.
Det är inte det. Jag...
Jag spanar framåt.
Förlåt för allt besvär jag har orsakat.
Du behöver inte be om ursäkt.
Du kan inte hindra mig.
Jag börjar inse det.
Jag har varit så fokuserad på att hitta min mamma,
att jag inte har insett hur mycket du har gjort för mig.
Så, tack.
Jag är en Shadowhunter. Det är mitt jobb.
- Ditt jobb? - Ja.
Skulle du göra det för alla?
Kanske inte Simon.
Han skulle nog säga likadant om dig.
Du är inte så dum själv.
- Jag? - Ja.
Du gjorde det rätt bra på polisstationen.
Åtminstone fick jag känna på det.
Tack, tror jag.
Hör ni? Den pulserar.
Igen?
De är nära. Vi sprider ut oss.
- Var är den? - Jag vet inte.
De verkar vara här, men jag ser dem inte.
- Är du sårad? - Ingen fara.
- Vad är det där? - Shaxdemoner.
Skuggvärldens blodhundar.
- De har spårat oss. - Vad ska vi göra?
Institutet ligger bara en bit härifrån.
Vi kan inte skaka av oss dem, men väl dela på oss.
- Men jag... - Var inte orolig, Clary.
Izzy och jag lurar bort dem.
- Fortsätt springa vad som än händer. - De kommer.
- Jace, jag... - Spring!
Skit också!
Backa!
Backa, sa jag!
Simon?
Lever du?
Jag beställde mat från Rizzo's.
Mår du bra?
Han har aldrig varit så ointresserad av pasta.
- Gå in. - Okej.
Simon, jag kommer in.
Simon?
Herregud.
Jace!
Clary.
Hej.
- Du är sårad! - Ingen fara.
- Du, då? - Jag klarade mig. Knappt...
- Vad hände? - En shaxdemon jagade mig.
Men jag har bägaren.
Mina instinkter hjälpte mig, och jag klarade det.
Du kanske har rätt. Jag är nog en Shadowhunter ändå.
Du är fantastisk. Jag visste att du kunde klara det.
Ge mig bägaren, så går vi.
- Ge dig bägaren? - Ja.
Bara tills vi kommer till institutet. Enda sättet att hålla dig säker.
Jag dör hellre än låter nåt skada dig.
Du har alldeles rätt.
Clary?
Jace... Nej! Herregud!
- Clary! - Tillbaka!
Hur vet jag vem du är?
Du fick sprayfärg av mig när du fyllde år.
- Vad hände? - Demoner.
En lång historia.
- Varifrån kommer du? - Häktet.
Jag sprang på Alec.
Han sa att du var här och behövde hjälp.
Tydligen inte. Hon tog visst hand om det.
Ska vi inte gå?
- Det kan komma fler demoner. - Oroa dig inte.
Flocken spanar.
Vi tar hand om alla demoner.
Se på dig, flockledaren.
Det har sina fördelar.
Ska vi gå?
Visst.
Det vimlar av shaxdemoner i tunnlarna.
Om hon är där nere, hittar de henne snart. Vi måste förhindra det.
Lystring. Hela institutet måste ha larmberedskap.
Jag bryr mig inte om tidigare order. Jag tar det fulla ansvaret.
Clary är det enda viktiga nu.
Jace!
Clary.
Jag lyckades. Jag har bägaren.
Jag struntar i bägaren.
Jag såg dig inte.
Jag var rädd att...
Det var en demon. En formskiftare. Han såg ut som du.
- Är du oskadd? - Ja, jag mår bra.
- Och demonen? - Jag skickade den åt helvete.
Hur visste du?
- Jag bara visste. - Verkligen?
Lite riskabelt, va?
Det kanske förvånar dig, men jag lyssnar på en del av det du säger.
Man måste vara uppmärksam på detaljerna.
Jag sa första gången vi möttes att du har synen.
Du är en Shadowhunter, precis som vi andra.
DUMORT ANLÄGGNING KOMMER SNART
BO SOM DU VILL NU ...OCH FÖR ALLTID
Hallå?
Nån hemma?
Det fanns ingen dörrklocka, så jag gick in.
Raphael?
Okej. Herregud.
Jag vet att det är nån här!
Snälla!
Jag tror att jag är sjuk.
Nån måste säga vad det är, för det förstör mitt liv!
Håller jag på att bli vampyr?
Stackars rara pojke.
Jag undrade när du skulle komma tillbaka.
Så du...
Är du inte arg?
Tvärtom, jag har väntat på dig.
Du förstår, du har mitt blod i ådrorna.
Det kan ha märkliga effekter.
Men jag försäkrar att de är ofarliga.
De mattas av med tiden och du blir som vanligt igen.
Tack och lov.
Men är jag fortfarande människa?
Visst är du det.
Eller det skulle du ha varit.