PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Tady je.
Lilith.
Moji staří známí...
lovci stínů.
Co vás přivádí do mé části lesa?
V New Yorku je teď velká zima?
Přišli jsme ti zabránit zabít Magnuse.
Vy?
Roztomilé.
Teď jste v mé říši.
Ty hloupé meče jsou tady jen hračky.
Kdo říkal, že potřebujeme meče?
Ale ne.
Ztrácí spoustu krve.
Vydrž, Meliorne.
Snaž se odpočívat. Dýchej pomalu.
Nejsem připravený zemřít, ale pokud zemřu...
aspoň budu s vámi.
Nikdo tu neumře.
Vlastně by mohl zemřít.
Promiň.
Uděláme všechno pro to, abychom tomu zabránili.
- Tušili jsme, že tu budete. - Izzy, jsi v pořádku?
- Co Meliorn? - Co se mu stalo?
- Kde je Lilith? - Pryč.
Proměnila se v obrovského létajícího démona.
Křídlem zasáhla Meliorna.
- Pomůžeme ti. - Zastavím krvácení.
Lilith už jsem takovou zažila.
Když mi ukradla kousek duše, byla dost silná, aby zabila Ithuriela.
- Kde je? - Jde po Magnusovi.
Chce otevřít trhlinu.
Vypadá to, že mě našla.
- Tohle se k ní nehodí. - Zpátky.
- Izzy, ne! - Izzy! Prosím, ne!
Isabelle!
- Isabelle! - Izzy!
- Musíme něco udělat. - Magnusi, uzdrav ji.
- Snažím se. - Snaž se víc!
- Nefunguje to. - Nebeský oheň nám brání.
Co použít párovací runu?
Připoutáme ji k nám a pohltíme část plamene.
Co když nás usmaží? Všichni teď máme démoní krev.
Také máme krev Nephilim.
- Alec má pravdu. Zkusme to. - Utvořte kruh.
Je to moc nebezpečné.
Jestli je to jediný způsob, riskneme to.
- Co to děláš? - Musíme být spojeni.
Izzy.
Díky Anděli.
- Poděkuj Clary. - To my všichni.
Isabelle je možná v pořádku, ale Edom očividně není.
Co se děje?
Zdá se, že nebeský oheň zničil Lilith.
Ale řetězová reakce zničí celou říši.
- Tak zmizíme. - Počkat. Neměli bychom zavřít trhlinu?
Není důvod, když už Edom neexistuje.
No tak! Rychle!
- Jdeme! Běžte! - No tak!
Víš, co je divné?
Co?
Že tohle...
ty a já, že to není divné.
Já vím. Je to opak divného.
Jediný problém je...
že s tímhle nemám žádné zkušenosti.
To bych neřekla.
Mám na mysli vztahy.
Každý můj vztah...
se zhroutil jako Hvězda smrti.
Já jsem na tom ještě hůř.
Co kdybychom se to spolu pokusili vylepšit?
Jo. To bych rád.
Dobré ráno.
Ano, to rozhodně je.
Co je to?
„Jste srdečně zváni na svatbu Alexandra Gideona Lightwooda
a Magnuse Banea.“
Dnes večer?
Proč ještě čekat?
Po všem, co jsme zažili,
kdo ví, jaká krize nás zítra potká.
Nevím. Doufal jsem, že to naplánujeme.
Když je tvůj organizátor čaroděj, stačí ti jen pár kouzel a vybraný vkus.
Tak jo. Zaprvé, místo.
Co Tádž Mahal?
Nebo Machu Picchu, v Chrámu Slunce?
A co takhle... Institut?
Jasně.
Protože pod romantikou si představím newyorský Institut.
A co Ladera na Svaté Lucii?
Výhled na tropické moře. Portály tam přenesou hosty...
Magnusi, přemýšlej.
Spolek by musel uctít a oslavit vztah
mezi čarodějem a lovcem stínů.
Pod svou vlastní střechou.
Vyšle to poselství všem, jako jsme my.
Dobře. Tak tedy Institut.
Rozešlu pozvánky a začnu s přípravami.
Smokingy?
Líbíš se mi ve smokingu.
Proč to měnit?
Co je?
Já jen že za ty stovky let...
nechápu, že ses neoženil.
Nikdy jsem nepoznal nikoho, jako jsi ty.
Ti nemarní čas. Koná se to dnes večer.
Nenapadá mě dokonalejší pár.
Mě jo.
Budeš můj doprovod?
Ano, Clary. Budu tvůj doprovod.
Co je? Co se děje?
Kéž bychom mohli oslavovat, aniž by Jonathan stále číhal venku.
Jo, já vím.
Ale démoni tu budou číhat vždycky.
Edom je zničen, ale stále tu jsou jiné říše Pekla.
Ale to neznamená, že nemůžeme oslavit svatbu.
Za to přece bojujeme, ne?
Abychom mohli žít a milovat v míru.
Jsi silný, viď?
Kdybychom spolu měli dítě,
náš potomek by byl
nejmocnějším stvořením na světě.
Jen si to představ.
Raději ne.
Kam jdeš?
Pryč.
Proč? Myslela jsem, že se ti tu líbí.
Dopřála jsi mi chvilkové potěšení.
Ale nedáváš mi žádnou útěchu.
Musím ti připomínat, že to já o tebe pečovala?
Naučila jsem tě používat své schopnosti.
Všechno děláš pro sebe.
Bojíš se mě, jak bys měla.
Chceš být můj spojenec, abys nezemřela jako všichni ostatní.
Jsi chytrá.
Nechápeš to, Jonathane.
Něco k tobě cítím.
Ano. Chceš, abych byl tvou zbraní.
Chci, abys byl mým králem.
Společně zničíme lovce stínů...
a budeme vládnout pozemské říši bok po boku.
Raději bych vládl sám.
Prosím, Jonathane. Prosím.
Dítěti bys přece neublížil. Měj slitování.
Slitování je pro lidi.
A já už nejsem člověk.
- Už to asi víš. - Tušil jsem to dlouho předtím.
Gratuluji, Aleku. Mám z vás velkou radost.
Díky. Magnus má všechno na starost.
- Jasně. - Ale pár věcí musím udělat já.
Zeptat se tě, jestli mi půjdeš za svědka.
- Zase? - Zase.
Jo.
Samozřejmě, Aleku.
Chtěl jsem ti říct ještě něco.
Přestěhuji se do Magnusova bytu.
- Není to problém, že ne? - Ne.
Žádné pravidlo neurčuje, že vedoucí Institutu tu musí i žít.
- Ne? - Jo.
Jen se... občas ukaž.
Jaci...
jsi můj parabátai.
Jsi se mnou na každém mém kroku.
Takže tě to neděsí?
Děláš si srandu?
Dva moji oblíbenci teď tvoří pár.
- Jsem nadšená. - Ani nevíš, co to pro mě znamená.
Takže půjdete na svatbu spolu?
Takový je plán.
Magnus a Alec se nikdy nebáli ukázat světu, jak moc se milují.
Mám v plánu jít v jejich stopách.
Izzy, co jsi udělala, ta odvaha...
Vydat se do Edomu a riskovat pro Magnuse život, to bylo víc než hrdinské.
To samé bych mohla říct o tobě.
Zachránila jsi mi život, Clary.
Co se děje?
Na něco se tě zeptám. Nemusíš odpovídat hned.
O co jde?
A pokud odmítneš, neurazím se.
Dobře, teď mě děsíš.
Isabelle...
nechtěla bys být mojí parabátai?
Chtěla jsem se tě zeptat na to samé.
Vážně?
Vždycky jsem si myslela, že parabátai nepotřebuji,
že je mi líp samotné.
Ale pak jsem potkala tebe.
Clary...
nic by mi neudělalo větší radost, než mít tě za parabátai.
Počkat.
- Já myslel, že jsi vlkodlak. - Byl jsem.
Bývalý alfa newyorské smečky, pokud se nemýlím.
Ne, nemýlíš se.
- Tak co... - Lukeu!
Ahoj.
Underhille, to je v pořádku. To je můj táta.
Lukeu, co se stalo?
Praetor mě donutil píchnout si lék podsvěťanů.
Ale místo civila jsem se stal tím, čím jsem býval dřív.
Lovcem stínů.
Jo. Dobrá zpráva je, že jsem tam, kam patřím.
Budu pracovat s tebou, pomáhat civilům a podsvěťanům.
- Lukeu, nemůžu tomu uvěřit. - Já vím.
Musím chytit portál na schůzku v Alicante,
ale chtěl jsem ti říct, že jsem v pohodě.
Jsi víc než v pohodě.
Řekni to Alekovi. Nestihnu jeho svatbu.
- Hodně štěstí. - Díky.
Lukeu, vidíš to?
A co? Jsi v pořádku?
Myslela jsem, že vidím... To nic. Nevadí.
Navštívím tě, až se vrátím.
Mami?
Ahoj, zlato.
Jsi to opravdu ty?
Mami...
Jsem na tebe tak hrdá, Clary. Na to, jaká se z tebe stala žena.
Moc mi chybíš.
Ty mně taky. Víc, než si myslíš.
Ale kvůli tomu tu nejsem.
Poslal mě anděl Raziel.
Raziel?
Proč?
Věří, že mě určitě poslechneš.
Před tisíci lety dal lovci stínů Jonathanovi
andělské runy, z nichž každá měla konkrétní účel.
To, že dokážeš vytvářet vlastní runy
bez Razielova požehnání...
Netváří se na to vlídně.
Ale mé runy pomáhají lidem.
Pomáhají lovcům stínů.
To je možné, ale zneužíváš svých darů.
Cítila jsi odpor andělů, ale stejně jsi toho nedbala.
Když jsi Valentinovi nakreslila nekromantickou runu,
porušila jsi základní pravidlo.
„Mrtví mají zůstat mrtvými.“
A teď ta párovací runa, kterou jsi lovce stínů spojila démoní krví.
Pro Raziela to byla poslední kapka.
Udělala jsem to pro záchranu přátel.
Chápu.
Clary, tvůj soucit patří k mnoha tvým skvělým vlastnostem.
Ale andělé to vidí jinak.
Myslí si, že narušuješ přirozený řád.
Takže...
Poslali tě sem, abys mě pokárala?
Ne.
Poslali mě, abych ti řekla, abys už žádnou runu nekreslila.
Cože?
Když to uděláš, tak rychle, jak ti tvé dary dali,
je také odejmou.
Ale mami...
Mami?
Ujde to.
V Edomu jsi nejedl?
Co pro tebe mohu udělat?
Jen jsem si přišel pro své věci.
Posluž si.
Tady je. Tahle kráska patří do mého zámku na Mallorce.
A myslím, že tohle stříbrné míchátko je také moje.
Lorenzo...
chci ti poděkovat. Žes kvůli mně riskoval svůj život.
Jen jsem jako člen komunity čarodějů dělal svou práci. Nic víc.
Alec říkal, jak moc jsi mu pomohl.
Moc mi na něm záleží.
Cesta do Edomu mě vlastně inspirovala.
Víš, nikdy jsem neměl rodinu.
Nevěřil jsem, že je to vůbec možné.
Ale to, jak za tebe tvoji blízcí bojovali,
mi ukázalo, že rodina nemusí být biologická.
Můžeš si ji vytvořit.
Snad jednou budu mít také štěstí a najdu tu svou.
Opatruj se, Magnusi.
Lorenzo...
Něco pro tebe mám.
Pozvánka?
- Dnes večer? - Nechtěli jsme ztrácet čas.
Tolik příprav. Jak to můžete...
Magnus má všechno pod kontrolou.
V tom případě to bude dokonalé.
Co si vezmu na sebe? Musím jít nakupovat.
Málem bych zapomněl.
Magnus chtěl, abych ti předal tohle.
Aleku...
ty jsou nádherné.
Chtěl jsem tě ještě o něco požádat.
Samozřejmě.
Chtěl jsem pozvat i tátu,
Ale než to udělám, chci mít jistotu, že ti to nevadí...
Nehledě na to, co se stalo mezi mnou a Robertem,
on bude vždycky tvým otcem a bude na tebe stejně hrdý jako já.
LOSANGELSKÝ INSTITUT
Celé ráno volám do istanbulského Institutu.
Je s nimi někdo z Londýna v kontaktu?
To je zvláštní.
Kdyby něco, zavolej.
Dokončil jsem tu inventarizaci zbraní.
Díky, Maxi.
Tětivy na lucích byly příliš volné. Trochu jsem je utáhl.
Dobrá práce, synku. Přišlo mi tvé školní hodnocení.
Po všem, čím sis prošel, jsi pořád premiant.
To je obvodový alarm.
Zůstaň tady.
Dobré odpoledne.
Prosím, zastav to zabíjení.
Proč bych to dělal?
Vezmi si, cokoli chceš.
Podívejme, kdo nám vyrostl.
Měl jsi zůstat na místě.
Lovče stínů, myslíš, že jsi silný?
Drž se zpátky, Maxi.
Ale nejsi tak silný jako já.
Nepřibližuj se.
Tady jsi.
- Co tady děláš? - Jen přemýšlím.
O čem? Co se děje?
Jsi v pořádku?
Ale ne.
Byli jsme informováni, že v 13 Institutech
došlo k řadě démoních útoků
s obrovskými ztrátami na životech civilů i lovců stínů.
Kdokoli nebo cokoli to má na svědomí, nepřestává.
A o mnoha Institutech nemáme žádné zprávy.
A co Los Angeles? Ozvali se?
Zatím nic.
Hned tam jdu. Clary, vytvoříš mi portál?
Počkat. Podívejte na tohle.
Haló? Slyšíte mě?
Ano, tati. Co se stalo?
Jonathan Morgenstern před pár minutami napadl Institut v L. A.
- Já to tušila. - Kolik obětí?
Zabil všechny kromě mě a Maxe.
U Anděla.
Ušetřil nás jen proto, abychom jeho vzkaz vyřídili přímo Clary.
Zničí každý Institut na světě
- a ten newyorský si nechá nakonec. - Proč?
Chce, aby Clary viděla celý svět umírat...
s vědomím, že je to její vinou.
Co se to děje?
Nevypadá to, že by chtěl přestat.
V Denveru a Chicagu už také řádil.
Zabil už stovky lovců stínů a minimálně 80 civilů.
Ve zprávách mluví o sérii chemických útoků.
Lidé nemají vycházet.
S Lorenzem jsme zburcovali komunitu čarodějů.
V centru Toronta je silná démonická přítomnost.
Stejná energie jako u ostatních útoků.
- Míří k Institutu v Torontu. - Svolám tým.
Ještě ne. Nepošlu nikoho na sebevražednou misi.
Tohle není ten Jonathan jako dřív. Je silnější.
Já ho zastavím. Půjdu sama.
Ani náhodou.
Bez váhání vás zabije. Mě ne.
- A víš to jistě? - Znám svého bratra.
- Co když se pleteš? - Je to velký risk.
Kolik lidí ještě musí zemřít?
Já jediná to můžu zastavit. Dovolte mi to.
Co když se ti to nepodaří?
- Je teď neporazitelný. - Ne proti mně.
- Budeme ti v patách. - Budeme ti krýt záda.
Když se k němu přiblížíte, je po vás.
Jdu sama.
Budeme tě sledovat na monitorech. Kdyby něco, jdeme za tebou.
Magnusi, potřebuji, abys mě tam přenesl.
Nikdy jsem v Torontu nebyla.
Samozřejmě.
- Hej. - Ahoj.
Jsi si tím jistá?
Jsem si jistá.
Ruce za hlavu! Ani hnout!
Na zem, hned!
- Že ti to ale trvalo. - Nejsem ozbrojená. Chci si jen promluvit.
Věděl jsem, že přijdeš.
Je to ironie...
celé ty roky, kdy jsem tě potřeboval, jsi tu nebyla.
Jsem tu teď.
- Přestaň zabíjet, prosím. - Stůj, nebo s tebou taky skoncuju.
Mluvím vážně.
Jonathane, my dva jsme byli vždy spojeni.
Když jsi byl v Edomu a křičel mé jméno...
zdálo se mi o tobě.
Zdálo se ti o mně?
Když jsem zjistila, že mám bratra...
už jsem se necítila tak sama.
Nikdy jsem tě nepotkala, ale bylo to, jako bych měla rodinu.
A pak ses k ní obrátila zády.
Nechtěla jsem.
Chtěla jsem v tebe věřit, Jonathane. Vážně.
Odmalička...
jsi byl můj kluk ve věži.
Kluk, kterého jsem vždy chtěla zachránit, ale nenapadlo mě, že je to možné.
Asi jsem měla pravdu.
Protože stejně dobře jako já víš,
že naše rodina je největším zdrojem bolesti.
Ale přes to všechno, co jsi udělal, čím jsme si prošli
a jak moc se tomu chci bránit nebo se toho zbavit,
vždycky tě budu milovat.
Vždycky.
Já tě taky miluji, Clary.
Clary?
Clary! Ubližuješ mi.
- Clary, to bolí. - To nic.
- Nemůžu dýchat. - To nic.
To nic.
- Pusť mě. - Ano.
Ave atque vale.
Sbohem, Jonathane.
Sbohem.
Ne.
Moje láska k tobě...
nezná hranic.
V radosti i smutku...
Ve zdraví i v nemoci...
Budu tě milovat jako sobě rovného.
A budu tě nade všechno chránit.
A sdílet s tebou své skutečné pocity.
A když budeš mluvit, budu ti naslouchat.
Chytím tě, když budeš padat.
A když se budeš vznášet, pomohu ti do největších výšin.
Magnusi Bane...
Alexandře Gideone Lightwoode...
Jsem a vždy ti budu milujícím manželem.
Je mi ctí prohlásit vás za manžele.
Nešlapu ti po špičkách, že ne?
Jak bys mohl? Jako bych se vznášel.
Ještě jsem bratra neviděla tak šťastného jako s Magnusem.
Ten pocit znám.
Amigos.
Raphaeli.
Ráda tě vidím, Raphaeli.
Jsem rád, že jste spolu.
Lepšího těžko pohledáš.
Jaký je život civila?
Úžasný.
Konečně mohu dělat to, co jsem chtěl už od dětství.
Slavný mexický šéfkuchař. Pánský krejčí?
Ne.
Vstoupil jsem do semináře.
- Budeš kněz? - Jednou ano.
Ale nejdřív se musím znovu spojit se svým Bohem.
Moc ti to přeji, Raphaeli.
Mám toho hodně, za co se kát.
Ahoj.
- Ahoj. - Vypadáš nádherně.
Ty také.
- Simone, můžu s tebou mluvit? - Jo, jasně.
Jen chci, abys věděl, že mít tě za nejlepšího kamaráda
v dětství a v našem dobrodružství ve Světě stínů...
Nevím, co bych si bez tebe počala.
Díky. Cítím to úplně stejně.
Proč mi to přijde jako loučení?
Nemůžu být sentimentální?
Jistě. Klidně buď sentimentální.
- Dobře, běž za ní. - Dobře.
Proč bychom nemohly mít obě svatební šaty?
Nebo si vezmeme smokingy.
- Jo. To by se Jie líbilo. - To jo.
Páni. Ty se ale umíš kroutit.
Není jediná.
Lovec stínů lichotí čaroději?
Andrew Underhill.
Lorenzo Rey.
Těší mě.
Tak jak ti mám říkat?
Jak chceš, Maxi.
Co takhle... bratře?
To zní jako plán.
Když už jsme tu pohromadě, chci vám něco oznámit.
Přiznávám, že je to trochu trapné.
- Týká se to Lukea. - Že spolu chodíte?
Jo, je to dost očividné.
- Vážně? - Jo. Máme z toho radost.
My všichni.
To mě moc těší.
Maryse, ty a Luke jste... Jste pro sebe jako stvořeni.
Děkuji. Moc to pro mě znamená, Clary.
Clary, chci, abys věděla, že v Lukeových očích tvoji mámu žádná nenahradí.
Maryse, myslíš, že andělé jsou schopni odpouštět?
O co jde? O Jonathana?
Jak říkávala moje matka...
„Andělé pracují tajemným způsobem.“
Podle mě je možné všechno.
Můžu si ji půjčit?
- Samozřejmě. - Děkuji.
Víš, tahle svatba mě přiměla přemýšlet...
Vychovali mě v přesvědčení, že musím být dokonalý.
Dokonalý válečník...
dokonalý voják, dokonalý syn.
I když jsem začal žít s Lightwoodovými...
věřil jsem, že když nebudu dokonalý...
pošlou mě pryč.
Nemyslel jsem si, že by mě někdo mohl milovat bezpodmínečně...
bez ohledu na mé chyby.
A pak jsi přišla ty...
a všechno, v co jsem věřil, jsi rozbila na kusy.
Omlouvám se.
Ne.
Jsi to nejlepší, co mě v životě potkalo, Clary.
Každá buňka v mém těle tě miluje.
A když ty buňky odumřou a zrodí se nové,
budou tě milovat ještě víc.
Jaci... ať se stane cokoli...
moje láska k tobě nikdy nezemře.
Hej.
Hej. Jsi v pohodě?
Miluji tě.
Půjdu na vzduch, ano?
Jo, dobře.
Taky tě miluji.
Až budeš číst tento dopis,
mé vzpomínky na tebe a Svět stínů budou pryč.
Byla to cena, jakou mě andělé přiměli zaplatit za vytvořené runy.
Ale ničeho nelituji.
I když si tě nebudu pamatovat, vždycky budeš v mém srdci.
O ROK POZDĚJI
Dále.
Pane inkvizitore.
Jak bylo v Brazílii?
Vlhko.
Moje matka vlhkost nesnáší.
Ale pláže se jí líbily. Viděl jsi ji na paddleboardu?
- To je podívaná. - Lukeu... díky.
Jo.
Nedoufal jsem, že se toho dožiju.
Zástupci podsvěťanů spolupracují s lovci stínů?
Je to úžasné.
Spolek urazil kus cesty.
Díky tobě.
Měl jsem pomocníky.
Oprava kouzel? Mám dost napilno,
ale snad bych to mohl někam nacpat.
Všichni v poslední době upravují svá kouzla pro podsvěťany.
Co v úterý v 15:00?
Tak zatím, pane.
- Jak se má nejvyšší čaroděj v Alicante? - Teď už mnohem lépe.
- Něco k pití? - Čteš mi myšlenky.
Vidím, že máš práce jako nikdy.
Telefon zvoní celý den.
Ale mám na práci mnohem lepší věci.
Na nás.
BISTRO U TAKIHO
- Moc silné? - Ne, je to moc dobré.
V nabídce máme 17 odrůd krve.
Jen jsem chtěla něco, co by upíry na bývalém doupěti vlkodlaků nadchlo.
Rozhodně. Takže... Teď ti to tu patří?
Jo, zrovna mi přišly papíry.
Doufala jsem, že to bude dřív,
ale být alfou v rozrůstající se vlčí smečce
ti moc času na otevření restaurace nenechává.
Jedno vím jistě.
Vílám se bude líbit tohle, živorodky na leknínu.
Rozhodně.
Když ne, vymyslím něco, co jim bude chutnat.
Tohle místo má sdružit upíry, vlkodlaky, víly a čaroděje,
aby mohli zapomenout na své neshody a vychutnat si dobré jídlo.
Jo.
Pořád ale nechápu ten název. Proč „U Tackiho“? „U Takiho“?
Mívala jsem zlatého retrívra jménem Taki...
- „Taki.“ - V dětství.
Spořádal všechno.
A co ty? Jak to vypadá s tvou knihou?
Konečně pro ni mám název.
Neznámý svět: Božské nástroje od Ezekiela J. Russoa.
Hezký pseudonym.
Kéž bych mohl použít své jméno.
Clary by byla nadšená,
že grafický román, na kterém jsme před lety začali dělat, je hotový.
Vsadím se, že by měla radost i z tohohle.
FAIRCHILDŮV SALÁT S BURRATOU
Kéž by to mohla ochutnat a říct svůj názor.
Simone, mám pro tebe tu objednávku s sebou.
Přidal jsem pár Maiiných domácích sušenek. Jsou skvělé.
Díky.
To mi připomíná, že musím jít. Přijdu pozdě.
Dobře.
A co Shax démoni v Chelsea?
Vyřízeno bez incidentu. Popel k popelu, prach k prachu.
- A Drevakové na Long Islandu? - Lov pokračuje.
Nepřestávejte, dokud nezmizí.
- Jasné? - Ano.
Večeře je tady. Promiň, že jdu pozdě.
Jsi tak milý.
Pozor. Jestli někdo uvidí šéfku Institutu
líbat zástupce podsvěťanů, můžeš mít malér.
Risknu to. A ty už radši běž.
Tvůj trenér nesnáší, když chodíš pozdě.
A i když jsem šéfka Institutu, už se za tebe nemohu přimlouvat.
Dobře.
S upíří rychlostí bych tě porazil.
Nejdřív se musíš naučit správně bojovat. Nejde jen o rychlost.
- Kdy dojde na pravé meče? - Až mě porazíš s tyčema.
Takže dneska?
Nebo možná ne.
Musím říct, že ta dřina se vyplácí.
Kdyby tě trénoval jiný lovec stínů, už bys ho porazil.
Co je?
Zase se plížíš po nocích a sleduješ ji, viď?
- Ne. - Viděl jsem tě, Jaci.
- Co? Co jsi viděl? - Byls v jejím bytě a ve škole.
Mám upíří rychlost, pamatuješ?
Hele... to není problém.
Už nemá ten Zrak a vždycky používám iluzi.
Ne, Jaci, to je problém. Kolikrát to budeme dělat?
Sám se musím hodně přemáhat,
abych ji nekontroloval.
Ale nic s tím nezmůžeme.
Její vzpomínky na Svět stínů jsou pryč. Nepamatuje si nás.
Četl jsi ten její dopis. Když se to pokusíme změnit,
bude to proti vůli Anděla a můžeme to ještě zhoršit.
Každý den se modlím...
každý den se modlím k andělům... že uvidí...
že naše láska je silnější než jejich zášť.
Vím, jak moc to bolí.
Ale chtěla by, abys šel dál a našel si jinou.
Nikdo jiný není.
Musíš ji nechat být, Jaci.
Musíš.
BROOKLYNSKÁ AKADEMIE UMĚNÍ
Krásné.
- Jsou všechna vaše díla abstraktní? - Většina ano.
Jako bych v sobě měla jakési pocity a příběhy, které se derou na povrch,
ale nedokážu je rozluštit.
Takže je mohu aspoň namalovat.
Pokračujte v tom.
Díky, že jste přišla.
Promiň. Nechtěla jsem tě vylekat.
Ty mě vidíš?
Jistěže tě vidím.
Hej!
Mluvím s tebou.
Neznáme se odněkud?
- Neřekl bych. - Ale já ano.
Určitě ano. Já...
Jsi Jace, viď?
- Jo. Jsem Jace. - Ano?
Jsem Clary.
Co to máš na krku za tetování?