Гаразд, зачекай, не стріляй.
-Ціль бачиш? -Угу.
Добре.
Тепер треба лише влучити.
Посунь ногу сюди.
Носок розверни сюди.
Стегна ось так.
Ясно?
-Бачиш? -Так.
-Упевнена? -Угу.
А тепер? Бачиш?
-Ні. -А тепер?
Гаразд.
Готова? Три пальці.
Непогано!
Гарний кидок, малий.
Тримай.
Вам майонез чи гірчицю?
Чи те й інше?
Хто дає майонез у хот-дог?
Мабуть, твої брати.
Два з гірчицею, будь ласка! Дякую, мамо.
Ясно!
Нейте, тобі з майонезом чи гірчицею?
А кетчуп можна?
Можна і кетчуп. Кетчуп теж є.
Слідкуй за ліктем.
Молодчина, соколятко.
Іди принеси стрілу.
Народ!
Припиняйте тренування. Їжа на столі!
Гаразд.
Ми йдемо. Ми голодні.
Лайло, ходімо.
Лайло?
Сонечко?
Агов, люба?
Люба?
Кохана?
Хлопці!
Лоро!
Не треба так робити.
Ти просто захищаєш свою позицію.
Так.
Майже влучила.
А це гол. Тепер у нас нічия.
Я хочу спробувати ще раз.
Знову порівну. Відчуваєш напругу?
Це весело.
Це було жахливо. У тебе з'явився шанс перемогти.
І ти перемагаєш.
Вітаю.
Чесна гра.
Дякую за гру.
Тобі сподобалося?
Було весело.
Працює?
Привіт, міс Паттс. Пеп.
Якщо знайдеш цей запис,
не викладай його в соціальні мережі.
Це буде дуже сумна історія.
Не знаю, чи ти колись побачиш ці відео.
Я навіть не знаю, чи ти ще...
Боже, я сподіваюся.
Сьогодні день 21.
Ні, 22.
Якби не екзистенційний жах
споглядання безодні космосу, я б сказав, що мені сьогодні вже краще.
Інфекція проходить без ускладнень завдяки цій блакитній капості.
Вона б тобі сподобалася.
Дуже практична.
Тільки трішки садистична.
Паливні елементи пошкоджено в бою,
ми змогли інвертувати іонний заряд
і виграли 48 годин льотного часу.
Але все даремно.
До найближчого супермаркету - тисяча світлових років.
Кисень закінчиться завтра вранці,
і настане кінець.
Пеп, я знаю, що обіцяв без сюрпризів,
але маю сказати, я справді сподівався, що впораюся.
Та схоже...
Сама знаєш, на що це схоже.
Тільки дуже не побивайся.
Можеш кілька тижнів поплакати,
а далі живи з відчуттям жахливої провини...
Мабуть, полежу хвилинку. Нехай очі відпочинуть.
Хочу, щоб ти знала,
що коли я засну, усе буде так, як останнім часом.
Зі мною все добре. Цілком.
Мені снишся ти.
Завжди ти.
Я не зміг його зупинити.
Я теж.
Чекай.
Я втратив шкета.
Ми втратили, Тоні.
Він...
-Добре. -Господи!
Боже мій!
Усе гаразд.
Після приходу Таноса на Землю минуло 23 дні.
СТІВЕН СТРЕНДЖ: ЗНИКЛИЙ
СЕМЮЕЛ ВІЛСОН: ЗНИКЛИЙ
Світові уряди недієздатні.
ВАНДА МАКСИМОВА: ЗНИКЛА
Ті, які ще працюють,
СКОТТ ЛЕНҐ: ЗНИКЛИЙ
проводять перепис населення, і, схоже на те, що він...
Він досяг своєї мети.
Танос знищив
НІК Ф'ЮРІ: ЗНИКЛИЙ
50% усіх живих істот.
Де він зараз? Де?
Ми не знаємо.
Він відчинив портал і пройшов крізь нього.
А з ним що?
Психує.
Думає, що це його провина.
Частково так,
але він не один такий, правда ж?
Якщо чесно, до цієї миті я думав, що ти м'яка іграшка.
Може, й так.
Ми три тижні намагаємося відстежити Таноса.
Використовуємо космічні сканери
та супутники - безрезультатно.
Тоні, ти бився з ним.
Хто таке сказав?
Я з ним не бився.
Ні, він грався мною, як м'ячиком,
поки фокусник із Блікер Стріт здавав контору.
Ось як було. Ніякої битви, бо його неможливо здолати.
Він залишив якісь зачіпки, координати, будь-що?
Я передбачив це кілька років тому.
У мене було видіння. Я не хотів у це вірити.
Подумав, мені здалося.
Тоні, мені потрібно, щоб ти зосередився.
Ти мені теж був потрібен.
У минулому.
Більше, ніж я тобі зараз. Уже надто пізно, брате.
Вибачай.
Знаєте, що мені потрібно? Мені потрібно поголитися.
Здається, я казав...
Тоні!
...усім вам, що потрібно створити броню навколо світу.
Пригадуєш? Хоч би це й позначилося на нашій безцінній свободі.
Ось що нам було потрібно.
Але ж нічого не вийшло, правда?
Я казав, що ми програємо.
А ти відповів: «Зробимо це разом».
І знаєш що, кепе?
Ми програли.
А тебе там не було.
Але ми завжди так, правда?
Ми з'являємося опісля. Ми ж Месники.
Ми мстимося, а не запобігаємо.
-Гаразд. -Так?
Ти висловився. Сядь, будь ласка.
Добре. Ні. Я ще дещо хочу сказати. Знаєте що?
-Вона, до речі, класна. -Тоні, ти хворий. Сядь.
Ти нам потрібна. Ти свіжа кров.
Ми ж старі шкапи. У мене для тебе нічого немає, кепе.
Жодних координат,
жодних зачіпок, жодних стратегій, жодних варіантів.
Нуль. Нічогісінько.
І довіри теж немає, брехуне.
Ось, візьми.
Знайди його, почепи це на нього
і ховайся.
-Тоні! -Усе гаразд.
Дозвольте...
Брюс дав йому снодійне.
Він спатиме, мабуть, до кінця дня.
Подбайте про нього,
я привезу зоріанський еліксир, коли повернуся.
А ти куди?
Убити Таноса.
Агов.
Ми зазвичай працюємо командою,
і, між нами, бойовий дух і так занепав.
Ми розуміємо, що космос - більше твоя територія, але це й наша битва.
Ти хоч знаєш, де він?
Я знаю людей, які можуть знати.
Не марнуйте часу.
Я скажу вам, де Танос.
Танос довгий час мене вдосконалював.
І за роботою він розповідав про свій грандіозний план.
Навіть у розібраному стані я хотіла догодити йому.
Я питала,
куди ми подамося, коли здійснимо задумане?
І його відповідь завжди була одна й та ж.
«У Сад».
Як мило. Танос подумував про вихід на пенсію.
То де він?
Коли Танос клацнув пальцями,
Земля стала епіцентром велетенського сплеску енергії.
Такого ще не бачили.
А два дні тому
те саме сталося на цій планеті.
Танос там.
Він знову використав камені.
Зачекайте.
Нам його не здолати.
У нього все ще є камені, то...
То давайте їх заберемо.
І з їхньою допомогою повернемо всіх назад.
Так просто?
Так. Так просто.
Якщо є бодай найменша можливість усе виправити...
Ми маємо зробити це заради всіх, хто не з нами.
Якщо ми це зробимо, де гарантія, що цього разу все закінчиться по-іншому?
Минулого разу не було мене.
Новенька, ти чого?
У цій кімнаті всі - супергерої.
І якщо ти не проти, я спитаю, де ти, в дідька, була весь цей час?
У всесвіті багато інших планет.
І на жаль, там не було вас.
Вона мені подобається.
Ходімо дістанемо цього сучого сина.
МЕСНИКИ: ЗАВЕРШЕННЯ
Гаразд.
Хто з присутніх ще не бував у космосі?
А що?
У моєму кораблі не блювати.
Наближаємося до точки стрибка за три,
дві, одну.
Я злітаю на розвідку.
Усе вдасться, Стіве.
Я знаю.
Бо не знаю, що робитиму, якщо не вдасться.
Жодних супутників, жодних космічних кораблів, жодної армії.
Жодних засобів оборони.
Лише він.
І цього досить.
Ні.
Де вони?
Відповідай.
Всесвіт потребував коригування.
Після цього камені стали не потрібні,
вони б лише спокушали.
Ти вбив трильйони!
Ти мав би бути вдячним.
Де камені?
Зникли.
Розклалися на атоми.
Ти використав їх два дні тому!
Я використав камені, щоб знищити їх.
Це мене мало не вбило.
Але роботу зроблено.
І вже нічого не зміниш.
Я невідворотний.
Треба все тут обшукати. Він бреше!
Мій батько може бути ким завгодно.
Але він не брехун.
Дякую, дочко.
Мабуть, я був до тебе надто суворий.
Що?
Що ти накоїв?
Відрубав йому голову.
П'ЯТЬ РОКІВ ПО ТОМУ
То...
ВОНИ ПІШЛИ. КУДИ ЙТИ НАМ?
...позавчора я був на побаченні.
Уперше за п'ять років.
Ми вечеряли.
Я навіть не знав, про що говорити.
І про що ви говорили?
Усе, як завжди. Про те, як усе змінилося.
Про мою роботу, його роботу.
Як ми сумуємо за бейсболом.
А тоді ми замовкли,
і він заплакав, коли подавали салати.
А ви?
Я плакав перед десертом.
Але завтра ми знову зустрічаємося, тож...
Це чудово.
Найважче ви вже пройшли. Зробили крок.
Хоч ви й не знали, що з цього вийде.
Так і треба. Робити маленькі відважні кроки,
щоб знову віднайти себе, віднайти мету.
Я замерз у кризі в 45-му, одразу як зустрів кохання свого життя.
Прокинувся через 70 років.
Треба жити далі.
Треба жити.
Світ - у наших руках.
Його залишили нам, люди.
І з цим треба щось робити.
Інакше...
Танос, вважай, вбив нас усіх.
САН-ФРАНЦИСКО
ЗБЕРІГАЙ ТУТ САМОСТІЙНЕ ЗБЕРІГАННЯ
Якого дідька?
Хоуп?
ОХОРОНА
ДОПОМОЖІТЬ!
ЗНИКЛИЙ
Малий!
Агов, хлопче!
Що тут, у дідька, сталося?
ТІ, ХТО ПІШОВ
Боже мій!
Будь ласка!
Благаю!
Ні.
Перепрошую. Вибачте.
Кессі, ні.
Ні.
Будь ласка. Ні, Кессі.
СКОТТ ЛЕНҐ
Що?
Кессі?
Тату?
Ти так виросла!
ЗАБОРОНЕНА ЗОНА НЕ ЗАХОДИТИ
Так. Ми побували на тому підозрілому кораблі, який знайшла Денверс.
Це була баржа з токсичними відходами.
Тож дякую за підказку.
Ви були найближче.
Так. І тепер від нас тхне сміттям.
З'ясували причину струсів?
Це були незначні зсуви під африканським плато.
Є фотозвіт? Які заходи треба вжити?
Нат.
Це землетрус на дні океану.
Заходи єдині - нічого не робити.
Керол, ми побачимо тебе наступного місяця?
-Сумніваюся. -Що? Записана до перукаря?
Послухай, кудлата мордо.
Я контролюю велику територію.
Те, що відбувається на Землі, відбувається всюди.
На тисячах планет.
Гаразд. Слушне зауваження.
Тож, можливо, ми побачимося нескоро.
Гаразд. Що ж...
Цей канал завжди ввімкнено.
Якщо щось піде не так,
хтось робитиме те, чого не слід,
звітуйте мені.
Добре.
Гаразд.
Удачі.
А ти де?
У Мексиці.
Федерали знайшли кімнату, в якій повно трупів.
Схоже, хлопці з картелю
навіть не встигли витягти зброю.
Мабуть, конкуренти.
Ні, не вони.
Це точно Бартон.
Те, що він накоїв тут,
те, як поводиться останні кілька років...
Те, що він після себе залишає...
Скажу тобі, що частина мене навіть не хоче його шукати.
Можеш дізнатися, куди він вирушить далі?
Нат?
Будь ласка.
Гаразд.
Я б запропонував приготувати вечерю,
але тобі й так уже погано.
Ти прийшов перевдягтися?
І побачитися з подругою.
Очевидно, з подругою все гаразд.
Знаєш, я бачив китів, коли проходив мостом.
-У Гудзоні? -Менше кораблів,
чистіша вода.
Якщо скажеш, щоб я шукала позитив,
я жбурну в тебе бутербродом з арахісовим маслом.
Пробач.
Звичка.
Я весь час говорю людям, що вони повинні жити далі,
прагнути чогось.
Дехто так і робить.
Але не ми.
А хто ж робитиме це?
Може, цього вже й не потрібно.
У мене не було нічого.
А тоді я знайшла це.
Цю роботу.
Цю сім'ю.
І завдяки цьому я стала кращою.
І хоч їх уже нема,
я й досі намагаюся стати кращою.
Думаю, нам обом варто жити повним життям.
Ти перший.
Привіт! Є хто вдома?
Це Скотт Лен?.
Ми зустрічалися кілька років тому в аеропорту
в Німеччині.
Я той хлопець, який дуже виріс. На мені була маска.
-Ви б мене не впізнали. -Це старе повідомлення?
Людина-мураха. Я знаю, що ви це знаєте.
-Це головний вхід. -Мені треба з вами поговорити.
Скотте.
Ти в нормі?
Так.
Ви колись вивчали квантову фізику?
Тільки для підтримання розмови.
Гаразд, отже
п'ять років тому, просто перед
появою Таноса,
я опинився у квантовому вимірі.
Квантовий вимір - це наче мікроскопічний всесвіт.
Щоб туди потрапити, треба бути дуже маленьким.
Хоуп. Це моя...
Це була моя...
Вона мала витягти мене.
А тоді з'явився Танос,
і я там застряг.
Мені шкода, це, мабуть, були дуже довгі п'ять років.
У тому й суть.
Це не так.
Для мене вони промайнули як п'ять годин.
Розумієте, у квантовому вимірі діють інші правила.
Усе - непередбачуване.
Хтось буде їсти цей бутерброд?
Я вмираю з голоду.
Скотте.
Ти про що?
Отож,
я хочу сказати,
що у квантовому вимірі час працює по-іншому.
Єдина проблема - в нас немає засобів навігації.
А якби були?
Я постійно про це думаю. Якби ми могли якось контролювати хаос
і керувати ним?
Якби існував спосіб
увійти у квантовий вимір у певний часовий проміжок,
а тоді вийти в іншому проміжку?
Наприклад...
-Наприклад, до появи Таноса. -Чекай.
Ти говориш про машину часу?
Ні, звісно, ні. Не про машину часу.
Радше...
Так. Про машину часу.
Я знаю, що це божевілля.
Але я постійно про це думаю. Має бути
якийсь спосіб...
-Це божевілля. -Скотте.
Я отримую листи від єнота,
тож мене вже нічим не здивуєш.
З ким можна про це поговорити?
Час їсти!
Маґуно.
Морґан Ейч Старк, хочеш їсти?
-Кажи, що на обід, інакше дезінтегрую. -Гаразд.
Шолом брати не можна.
Я подарую його мамі на річницю.
Ось так. Що ти їстимеш?
Можу приготувати цвіркунів на листочку салату.
-Ні. -Ти ж саме цього хочеш.
Де ти його знайшла?
- У гаражі. -Справді?
-Ти його шукала? -Ні.
Просто знайшла.
Тобі подобається бувати в гаражі?
Таткові теж.
Нічого страшного. Мама й так не носить того, що я їй купую.
Тож я...
Ні. Ми знаємо, як це звучить.
Тоні, після всього, що ти бачив, невже щось справді неможливо?
Квантові коливання негативно впливають на шкалу Планка,
яка запускає дію теореми Дойча. Усі з цим згодні?
Дякую.
Простими словами, це означає, що додому ніхто не повернеться.
-Я повернувся. -Ні.
Ти випадково вижив.
Шанси - один на мільярд.
А тепер ти хочеш... Як ти це називаєш?
Злам часу.
Так, злам часу. Звісно. Чому ми раніше не додумалися?
Тому що це смішно. Це неможливо.
Камені залишилися в минулому. Ми можемо повернутися, можемо їх дістати.
Можемо клацнути пальцями. Можемо всіх повернути.
Або облажатися ще більше, ніж він.
Я так не думаю.
Мушу визнати, іноді мені бракує цього оптимізму.
Проте порожня надія не зарадить,
якщо немає логічного, реального способу безпечно виконати цей злам часу.
Я вважаю, що, найімовірніше, ми всі загинемо.
Ні, якщо будемо строго дотримуватися правил подорожей у часі.
Ясно? Це означає: жодних розмов із собою в минулому,
жодних спортивних ставок.
Я зупиню тебе, Скотте.
Хочеш сказати, що твій план порятунку всесвіту
рунтується на фільмі «Назад у майбутнє»
-Так? -Ні.
Добре. Бо я хвилювався. Це повна дурня.
Квантова фізика працює по-іншому.
Тоні.
Треба спробувати.
Ми спробували. І ось що вийшло.
Знаю, тобі є ким ризикувати.
У тебе є дружина, донька.
Але я втратив важливу для мене людину.
Багато людей втратило.
І зараз у нас з'явилася нагода повернути її,
повернути всіх, а ти кажеш, що навіть не спробуєш...
Саме так, Скотте. Я навіть не спробую.
Я не можу.
Мама сказала, щоб я тебе рятувала.
Молодець. Я врятований.
Краще б ви прийшли до мене з чимось іншим. З будь-чим.
Я справді радий вас бачити, просто...
-Слухайте, стіл накрито на шістьох. -Тоні.
Я розумію.
І я за тебе радий. Справді.
Але це - другий шанс.
Мій другий шанс ось тут, кепе.
Я не можу ризикувати.
Якщо не говоритимемо про роботу, можете залишитися на обід.
Він боїться.
Має на це причини.
Так, але що робити нам?
Він нам потрібен. Ми зупинимося?
Ні, я хочу зробити все правильно.
Нам потрібен дуже великий мозок.
Більший за його?
Ну що ж ви? Таке враження, що їм лише я. Скуштуйте хоч щось.
Візьміть яйця.
Я спантеличений.
Зараз такі часи.
Так, ні. Я не про те.
Та я зрозумів, просто жартую!
Я знаю, це божевілля.
Тепер я ношу сорочки.
Так. Що? Як? Чому?
П'ять років тому нас знищили.
Але мені було ще гірше,
бо я програв двічі.
Спершу програв Халк, тоді Беннер,
а тоді програли всі ми.
Ніхто не звинувачував тебе, Брюсе.
Я звинувачував.
Роками я ставився до Халка, як до якоїсь хвороби,
якої треба позбутися.
Але згодом я подивився на нього, як на ліки.
Півтора року в гама-лабораторії.
Я об'єднав мозок і силу,
і погляньте, яким став.
Два в одному.
-Перепрошую, містере Халк? -Так.
Можна сфотографуватися?
100%, маленька.
Ходіть сюди. Ти не проти?
-Так. -Дякую.
Скажіть «зелень».
-Зелень. -Зелень.
Вийшло?
Гарний знімок.
А зі мною не хочете? Я Людина-мураха.
Це фанати Халка. Вони не знають Людини-мурахи.
Ніхто не знає.
-Ні, він хоче фото з тобою. -Мені не потрібне фото.
Я незнайомець.
Послухай, він каже «ні», він не хоче.
-Я розумію. Я теж не хочу. -Облиш. Малий...
Я не хочу фото з ними.
-Він образиться. -Вибачте.
Вони з радістю. Вони сказали, що хочуть.
-Я не хочу. -Можемо сфотографуватися.
-Ні, ти образився. -Заберіть чортів телефон.
Гаразд.
-Дякую, містере Халк. -Ви молодці, дітки. Дуже вам дякую.
Халк рулить!
Брюс.
Деб.
-Брюсе. -Слухайтеся маму.
Вона краще знає.
Повернемося до нашої розмови.
Так.
Подорож у часі?
Народ, це для мене трохи заскладно.
Це ж тобі вдалося.
Пригадую часи, коли це теж здавалося неможливим.
У мене з'явилося натхнення. Хочу подивитися, чи спрацює.
Хочу запустити ще одну симуляцію, перш ніж піти спати.
Цього разу у формі стрічки Мебіуса, інверсної, будь ласка.
Обробка.
Так, дай мені власне значення цієї часточки,
що факторизується у спектральному розкладі.
-Це недовго. -Хвилиночку.
І не хвилюйся, якщо не вийде, я просто...
Модель створено.
МОДЕЛЬ УСПІШНА
От лайно!
Що ти тут робиш, маленька?
-Лайно. -Ні. Ми так не говоримо.
Лише мама так говорить.
Вона придумала це слово. Воно належить їй.
Чому ти не спиш?
Бо тут відбувається важливе лайно!
А ти як гадаєш?
Я про дещо подумав. Дещо спало мені на думку.
Морозиво?
Аякже.
Ти екстрасенс. Саме так.
Яке тобі?
Ми навіть думаємо однаково.
Я думав
саме про морозиво.
Доїла? Так?
Тепер доїла.
Дай витру.
Добре. А тепер лягай.
Розкажи мені казку.
Казку.
Жила собі дівчинка Маґуна і заснула. Кінець.
Яка жахлива казка.
Це ж твоя улюблена казка.
Люблю тебе сильно.
А я люблю тебе 3 000.
Ого.
3 000. Сказитися можна.
Спи, інакше продам усі твої іграшки.
Добраніч.
Хоч це і не змагання,
але вона любить мене 3 000.
Справді?
Тебе десь від 600 до 900.
Що читаєш?
Довідник про добрива.
Що нового у світі добрив?
-Цікава наука... -Я зрозумів.
До речі.
Може, уточниш, щоб я знала, про що...
Подорожі в часі.
Що?
Ого.
Це неймовірно
і страшно.
Саме так.
Нам дуже пощастило.
Так.
Я знаю.
Але багатьом ні.
Ні. І я не можу допомогти всім.
Здається, можеш.
Ні, якщо я припиню.
Я можу негайно це припинити.
Тоні,
спроба змусити тебе припинити -
одна з небагатьох невдач у моєму житті.
Щось підказує мені,
що я повинен скласти все в ящик, кинути на дно озера
і йти спати.
Але чи зможеш ти заснути?
Ну що ж. Подорожі в часі, спроба перша.
Скотте, заводь
фургон.
Реле встановлено.
Аварійні генератори в режимі очікування.
Добре, бо як вирубає електрику, я не хочу залишити Крихітку в 50-их.
Перепрошую?
Він жартує.
Не говори так.
Це був поганий жарт.
Ти ж жартував?
І гадки не маю. Ми ж говоримо про подорожі в часі.
Або це все жарт, або все дуже серйозно.
Ми готові!
Одягай шолом.
Скотте, я відішлю тебе на тиждень назад,
залишу там на годинку, а тоді за 10 секунд поверну.
Зрозуміло?
Дуже чітко.
Удачі, Скотте. У тебе все вийде.
Твоя правда. Вийде, капітане Америка.
На рахунок три...
Три, два, один.
Народ?
Щось тут не те.
Що сталося?
-Що відбувається? -Хто це?
-Зачекай. -Це Скотт?
Так, це Скотт.
-Що відбувається, Брюсе? -Моя спина!
-Що сталося? -Зачекай хвилинку.
-Не заважай мені. -Добре.
-Можеш його повернути? -Я над цим працюю.
Це немовля.
-Це Скотт. -І він немовля.
-Виросте. -Поверни Скотта.
Коли скажу вимикати, вимикай.
Боже мій.
Вирубуй!
Хтось надзюрив мені у штани.
Дякувати Богу.
Не знаю, чи малий я, чи старий я.
Чи просто я.
Подорожі в часі!
Що?
Я вважаю, це успіх.
Чого таке кисле обличчя?
Дай вгадаю, він перетворився на немовля.
І не тільки. Що ти тут робиш?
Це парадокс ЕПР.
Замість того, щоб просувати Ленґа крізь час,
ви, певно, просували час крізь Ленґа.
Це складно, небезпечно. Хтось міг би застерегти від цього.
Ти вже застеріг.
Справді?
Тоді дякувати Богу, що я тут.
Хай там як, я його полагодив.
Повністю робочий часово-просторовий навігатор.
Я хочу лише миру.
Виявляється, образа роз'їдає душу, і мені це не до вподоби.
Мені теж.
Ми спробуємо повернути ці камені, але в мене є певні умови.
Повернути втрачене - сподіваюся, так.
Зберегти те, що я віднайшов - за всяку ціну.
І, можливо, не померти у процесі.
Було б непогано.
Схоже, ми домовилися.
Тоні, я не знаю.
Чому?
Він зробив його для тебе.
До того ж, якщо Морґан знайде щит, то кататиметься на ньому з гірки.
Дякую, Тоні.
Тільки нікому не кажи.
У мене на всіх немає.
Ми ж зберемо всю команду, так?
Ми над цим працюємо.
Агов, людинко.
Де зеленявий?
На кухні, мабуть.
Круто.
Роді, будь обережний.
У зоні приземлення ідіот.
Боже.
Як життя, чоловіче нормального зросту?
ЛАСКАВО ПРОСИМО ДО НОВОГО АСҐАРДУ
Це тобі не золоті палаци і чарівні молоти. Повна деградація.
Трохи співчуття, друже.
Спершу вони втратили Асґард, тоді половину населення.
Вони, мабуть, просто щасливі мати дім.
Не треба було приїжджати.
Валькіріє!
Радий бачити тебе, злюко!
Це поєднання мені не дуже до вподоби.
-Це Ракета. -Як житуха?
Він тебе не прийме.
Усе так погано?
Ми бачимо його лише раз на місяць, коли він приїжджає поповнити запаси.
АСҐАРДІЙСЬКИЙ ЕЛЬ ТЕМНЕ ПИВО
Так погано?
Так.
Що за...
Тут щось здохло!
Агов? Торе!
Прийшли лагодити кабельне?
Кіноканал не працює вже два тижні,
а на спортивному перешкоди.
Торе?
Хлопці! Боже мій!
Боже мій, я такий радий вас бачити!
Ходи сюди, кудлатий негіднику.
Так, ні, не треба.
Це не обов'язково.
Халку, ти знаєш моїх дружбанів, Міка та Корґа?
-Привіт, хлопці! -Привіт, народ.
Давно не бачилися.
Пиво у відрі. Підключайтеся до вай-фаю.
Без пароля, звичайно.
Торе, він повернувся.
Той малий із телевізора знову назвав мене тупоголовим.
Дубмайстер.
Так, Дубмайстер69 назвав мене тупоголовим.
Мені це вже набридло.
Дубмайстре, це знову Тор, бог грому.
Якщо ти негайно не вийдеш із гри,
я прилечу до твого дому, спущуся в підвал, де ти ховаєшся,
повідриваю тобі руки і запхну їх тобі в дупу!
Так, аякже! Іди пожалійся таткові, малий донощику.
Дякую, Торе.
Дай знати, якщо він знову тебе образить.
Дуже дякую. Обов'язково.
Хочете випити? Що будете пити?
У мене є пиво, текіла, усе.
Друже.
З тобою все добре?
Так, добре. А що?
Не схоже?
Ти схожий на тале морозиво.
То що сталося? Ви просто в гості зайшли?
Нам потрібна твоя допомога.
У нас з'явилася нагода все виправити.
Ти про кабельне?
Мене це вже кілька тижнів бісить.
Я про Таноса.
Не згадуй цього імені.
Так, ми тут цього імені не згадуємо.
Забери від мене руку.
Я знаю, що цей тип
тебе лякає.
Чого б це?
Чого б це я його боявся?
Це ж я його вбив, не забув?
Ще хтось його убивав?
Ні.
Я так і думав.
Корґу, може, скажеш усім, хто відрубав Таносу голову?
Каменеборець?
А хто тримав Каменеборець?
Я розумію. Тобі зараз важко.
Мені теж було важко.
Хочеш знати, хто мені допоміг?
Наташа?
Ти.
Ти мені допоміг.
Краще спитай
у асґардійців,
чого варта моя допомога.
Тих, хто залишився.
Я гадаю, ми можемо їх повернути.
Припини.
Припини, гаразд?
Я знаю, ти думаєш, що я тут сиджу, шкодую себе
і чекаю, поки мене хтось порятує,
але зі мною все добре. З нами все добре, правда?
Усе добре, старий.
Що б ти не пропонував, ми на це не підписуємося.
Байдуже. Плювати.
До побачення.
Ти нам потрібен, друже.
На кораблі є пиво.
Яке?
ТОКІО
Це він! Йому потрібен Акіхіко!
Чому ти полюєш на нас?
Ми тобі нічого не зробили!
Ти вижив.
А половина планети - ні.
Їхні життя забрав Танос.
Твоє заберу я.
Годі вбивати людей.
Це МИ вбиваємо?
Ти божевільний!
Стій! Допоможи мені!
Я що завгодно віддам.
Чого ти хочеш?
Ти не можеш мені дати те, чого я хочу.
Ти не повинна тут бути.
Ти теж.
У мене тут робота.
Ти це так називаєш?
Убивши всіх цих людей, ти не повернеш сім'ї.
Ми дещо знайшли.
Можливо, шанс.
Не треба.
Що не треба?
Не треба давати мені надію.
Вибач, що не дала тобі її раніше.
Тебе зносить.
Тримайся своєї смуги, Лебовські.
Як життя, Котлето?
Я Ракета.
Не дери носа. Ти геній лише на Землі, друже.
Костюм для подорожей у часі. Непогано.
Агов! Обережніше!
Я дуже обережний.
Ні, ти незграбний, як Халк.
Я обережний.
Це Пімові частинки, так?
А відколи Хенка Піма не стало, це все.
Це все, що в нас є. Більше не буде.
-Заспокойся, Скотте. -Вибачте.
Їх вистачить на одну подорож для кожного. І все.
Ніяких других спроб.
Плюс дві тестові.
Одна тестова.
Гаразд. Я не готовий для цього.
Я готовий.
Я це зроблю.
Клінте, ти почуватимешся дещо дезорієнтовано.
-Не хвилюйся через це. -Зачекайте. Дозвольте дещо спитати.
Якщо ми зможемо це зробити,
зможемо повернутися в часі, чому б нам не знайти малого Таноса?
Ну, знаєте...
-По-перше, це жахливо. -Це ж Танос.
І, по-друге, час так не влаштовано.
Змінити минуле - не означає змінити майбутнє.
Ми повернемося назад, заберемо камені, перш ніж це зробить Танос...
У Таноса не буде каменів. Проблему вирішено.
-Правильно. -Усе влаштовано не так.
-Але так кажуть. -Чекай, хто? Хто каже?
«Зоряний шлях», «Термінатор», «Патруль часу»,
-«Подорож у машині часу». -«Квантовий стрибок».
-«Складки часу», «Десь там у часі». -«Машина часу в джакузі».
«Машина часу в джакузі». «Неймовірні пригоди Білла і Теда».
Практично усі фільми про подорожі в часі.
«Міцний горішок». Ні, не те.
Це загальновідомо.
Не знаю, чому всі в це вірять, але це неправда.
Подумай. Якщо ти повертаєшся в минуле,
це минуле стає твоїм майбутнім,
а твоє колишнє теперішнє стає минулим,
яке тепер неможливо змінити новим майбутнім.
Саме так.
То «Назад у майбутнє» - повна дурня?
Гаразд, Клінте.
Починаємо за три, дві,
одну.
КВАНТОВА ЦІЛЬ
Купере?
Де мої навушники?
Лайло?
-Я їх не брав. -Лайло?
Так, ти брав учора!
Лайло!
Що, тату?
Тату?
Лайло!
Поглянь на мене.
Усе гаразд?
Так.
Вдалося.
ОПЕРАЦІЯ "ЗЛАМ ЧАСУ" ЗАВАНТАЖЕННЯ
ТЕСЕРАКТ КАМІНЬ ПРОСТОРУ
Отже, ми знаємо як.
Тепер треба дізнатися коли і де.
Майже всі у цій кімнаті стикалися
принаймні з одним із шести Каменів Вічності.
Можна сказати,
«мало не були вбиті» одним із шести Каменів Вічності.
Я ні,
але я гадки не маю, про що ви.
Хай там як, а Пімових частинок вистачить тільки на одну подорож кожному.
А камені часто змінювали місце розташування впродовж історії.
Нашої історії.
Зручне місце буде важко вибрати.
А це означає, що треба розподілити цілі.
Правильно.
Почнемо з Ефіру.
Торе, що тобі відомо?
Він спить?
Ні. Я впевнений, що він мертвий.
КАМІНЬ РЕАЛЬНОСТІ
Звідки почати?
По-перше, Ефір - не камінь.
Хтось колись назвав його каменем.
Це велика зневага,
тому треба це змінити і припинити так казати.
Ось цікава історія про Ефір.
Мій дідусь, багато років тому,
мав сховати камінь від Темних Ельфів.
Страшні істоти.
Тому Джейн...
Ось і вона.
Джейн - моє давнє кохання.
Вона запхала руку в камінь,
Ефір опинився в ній,
тоді їй стало дуже погано.
І мені довелося забрати її в Асґард, звідки я родом,
де ми намагалися її зцілити.
Ми тоді зустрічалися,
і я мав познайомити її з матір'ю,
яка вже померла, і...
Ми з Джейн уже навіть не зустрічаємося, тому...
Авжеж, таке трапляється. Розумієте?
Ніщо не вічне. Єдине, що...
-Може, сядеш? -Я ще не закінчив.
Єдине постійне в нашому житті - це непостійність.
Круто. Яйця? Сніданок?
Ні. Я хочу «криваву Мері».
Квіл казав, що вкрав Камінь Могутності з Мораґа.
КАМІНЬ МОГУТНОСТІ
-Це людина? -Ні, Мораґ - планета.
Квіл був людиною.
Справжня планета? У відкритому космосі?
Погляньте. Він наче цуценя, веселе та грайливе.
Хочеш у космос? Хочеш полетіти в космос, цуцику?
Я візьму тебе в космос.
КАМІНЬ ДУШІ
Танос знайшов Камінь Душі на Вормірі.
Що таке Вормір?
Осередок смерті
у самому центрі існування небожителів.
Там Танос убив мою сестру.
Цур не я.
КАМІНЬ ЧАСУ
-Той, у кого Камінь Часу. -Доктор Стрендж.
Так, що це за доктор?
Вухо-горло-ніс із навиками фокусника.
Хоч і мав гарний будинок у Віллидж.
Так, на Саліван Стріт?
Блікер Стріт.
Чекай, він жив у Нью-Йорку?
-Ні, він жив у Торонто. -Так, на Блікер і Саліван.
-Ви хоч слухали? -Народ.
Якщо вибрати правильний рік, три камені знайдемо в Нью-Йорку.
Не може бути.
ЗЛАМ ЧАСУ НЬЮ-ЙОРК - АСҐАРД - МОРАҐ/ВОРМІР
Гаразд. У нас є план.
Шість каменів, три команди, одна спроба.
П'ять років тому ми програли.
Усі ми.
Ми втратили друзів.
Втратили рідних.
Втратили частину себе.
Сьогодні в нас є шанс повернути все.
У вас є команди. У вас є завдання.
Знайдіть камені. Поверніть їх.
Одна подорож для кожного.
Жодних помилок,
жодних других спроб.
Більшість із нас вирушає у знайомі місця.
Це не означає, що ми знатимемо, чого очікувати.
Будьте обережні.
Пильнуйте один одного.
Це головна битва нашого життя,
і ми переможемо.
Чого б це нам не коштувало.
Удачі.
А він уміє говорити.
-Скажи? -Гаразд.
Ви його чули. Тисни на кнопки, зеленявчику.
Трекери активовано.
Обіцяєш повернути цілим?
Так.
Зроблю все можливе.
Не дуже я вірю такій обіцянці.
Побачимося за хвилину.
НЬЮ-ЙОРК 2012 РІК
Гаразд, у всіх є завдання.
Два камені - у передмісті, один - у центрі.
Не привертайте уваги. Стежте за часом.
Можеш дорогою щось розтрощити.
Думаю, це зайве, але нехай.
Я б не радила туди йти. Підлогу щойно попастували.
Я шукаю доктора Стренджа.
Ти прийшов на п'ять років раніше.
Стівен Стрендж зараз оперує за 20 кварталів звідси.
Що тобі від нього потрібно?
Власне, це.
Боюся, що ні.
Вибачте, але я не питав.
Раджу цього не робити.
Може, й ваша правда. Але мені потрібен цей камінь,
і я не маю часу на суперечки.
Почнемо з початку, гаразд?
АСҐАРД 2013 РІК
Для вас, леді Джейн.
А у вас немає штанів?
Штанів?
Не зважайте. Це підійде. Дякую.
-Так, міледі. -Он Джейн.
Гаразд.
Давай так, животатий.
Ти її зачаруєш, а я проштрикну цією штукою,
вийму Камінь Реальності і тікаємо звідси.
Зараз повернуся. Винний погріб унизу.
У мого батька була величезна діжка аконіанського елю.
А на кухні мають бути кухлі.
Агов! Ти ще недостатньо п'яний?
-Віднеси Локі суп. -Так, міледі.
І попроси бібліотекарів принести книги про астрономію.
Хто ця краля?
Моя мати.
Вона сьогодні помре.
Це сьогодні?
Я не зможу.
Я не маю бути тут. Даремно я прилетів.
Це погана ідея!
-Ходи сюди. -Ні.
Здається, в мене панічна атака.
-Ходи сюди. -Я не маю бути тут. Це погано.
Думаєш, ти один когось втратив?
Що ми тут, по-твоєму, робимо?
Я втратив свою єдину сім'ю.
Квіла, Ґрута, Дрекса, чувиху з антенами,
усіх їх не стало.
Я розумію, що ти сумуєш за мамою,
але її не стало.
Остаточно.
А є ще багато людей, яких не стало неостаточно,
і ти можеш їм допомогти.
Невже так важко повибирати крихти з бороди,
побалакати з кралечкою,
а коли вона відвернеться, забрати Камінь Вічності
і повернути мою сім'ю?
Добре.
Ти плачеш?
Ні.
Так.
Здається, я божеволію.
То зберися!
Ти можеш.
Гаразд?
Так, я можу.
Добре.
Я можу.
Я не можу.
Ну що ж, серцеїде, вона сама. Це наш шанс.
Торе?
МОРАҐ 2014 РІК
Гаразд, сади, блакитна.
На ту смугу. Ось так. Униз.
Можна швидше?
Народ, поквапмося. У нас обмаль часу.
Це дуже допомагає.
-Будь обережний. -Гаразд.
Знайдіть камінь і повертайтеся. Не баріться ніде.
-Слухай. -Усе буде добре.
-Зробімо це. -Так, сер.
До зустрічі.
Пильнуйте один одного.
Так.
Координати Ворміра введено.
Їм треба лише триматися заданого курсу.
Ми далеко від Будапешту.
То ми
будемо просто чекати, поки прийде Квіл
і приведе нас до Каменя Могутності?
Нам краще сховатися.
Ми не єдині шукаємо камінь у 2014 році.
Хвилинку. Ти про що?
Хто ще шукає камені?
Мій батько,
моя сестра
і я.
І ти?
Де ти зараз?
Нема за що.
Я не просила про допомогу.
І все ж вона тобі завжди потрібна.
Вставай. Батько хоче, щоб ми повернулися на корабель.
Навіщо?
Він знайшов Камінь Вічності.
Де?
На планеті Мора?.
Батьків план нарешті почав діяти.
Один камінь - не шість, Небуло.
Це початок.
Якщо він збере їх усі...
Ронан виявив Камінь Могутності. Я відправляю вас на його корабель.
Йому це не сподобається.
Інакше йому смерть.
Одержимість Ронана
затьмарює його розум.
Ми тебе не підведемо, батьку.
Не підведете.
Присягаюся,
ти мною пишатимешся.
...будемо просто чекати, поки прийде Квіл
і приведе нас до Каменя Могутності?
Нам краще сховатися.
Ми не єдині шукаємо камінь у 2014 році.
Хто це був?
Я не знаю.
У мене голова розколюється. Не знаю.
Мабуть, її синаптичний диск пошкоджено в битві.
Приведи її на мій корабель.
Поквапся, кепе.
Схоже, вони вже закінчують.
Зрозумів. Наближаюся до ліфта.
Якщо тобі все одно,
я вип'ю зараз.
Гаразд, підніміть його.
Позувати будемо пізніше.
До речі, можете тут прибрати.
Містере Роджерс, я й забув, що в цьому костюмі
твої сідниці мають непривабливий вигляд.
Ніхто не просив тебе дивитися, Тоні.
-Це смішно. -Як на мене, у вас крутий вигляд, кепе.
Це ж сідниці Америки.
Кому чарівну паличку?
Її забере підрозділ У.Д.А.Р.
Ми можемо це забрати.
Звісно.
Обережно з ним.
Якщо не хочете, щоб вам стерло пам'ять.
І це зовсім не весело.
Обіцяємо бути обережними.
Хто ці типи?
Вони зі Щ.И.Т.а.
Насправді вони з Гідри, але ми цього ще не знаємо.
Серйозно? Не знаєте?
Вони ж схожі на поганців.
Ти маленький, але дуже голосно говориш.
Я очолю рятівну операцію.
Серйозно, як вам вдається не блювати?
Замовкни.
Твій вихід, малюче.
Ось наш камінь.
Гаразд.
Підкинь мене.
-Відійди. -Гей.
Агов, друже!
Ти що? Більше пасажирів не можна.
Іди сходами.
Так. Не треба.
«Іди сходами». Ненавиджу сходи.
Гаразд, кепе, наш скіпетр у ліфті,
минає 80-ий поверх.
Ясно.
-Іди у вестибюль. -Гаразд, там і зустрінемося.
Докази зібрано.
Рушаємо до доктора Ліста.
Ні, жодних затримок, пане секретар.
Капітане.
Я думав, ви очолюєте рятувальну операцію.
Плани змінилися.
Вітаю, кепе.
Рамлоу.
Мені щойно телефонував секретар.
Мені доручено перевезти скіпетр.
Сер? Я не розумію.
Є підозра, що його хочуть вкрасти.
Вибачай, кепе.
Ми не віддамо скіпетра.
Я мушу подзвонити директору.
Усе гаразд. Повірте.
Хайль Гідра.
Стільки сходів!
Дюймовочко, ти мене чуєш? Бачу приз.
Уперед.
Лечу.
Це дезодорант «Акс»?
Так, лежав у столі для екстрених випадків. Розслабся.
Може, зосередимося?
Заходжу в тебе
зараз.
Можна спитати, куди ви йдете?
На обід, а потім - в Асґард. А ви хто?
Александр Пірс.
Він керує чуваками, які стоять за Ніком Ф'юрі.
Друзі називають мене паном секретарем.
Прошу вас передати в'язня мені.
Локі відповідатиме перед самим Одіном.
Ні, він відповідатиме перед нами. Одін отримає те, що залишиться.
І мені потрібна валіза.
Це власність Щ.И.Т.а уже понад 70 років.
Віддай валізу, Старку.
Ворушись, Стюарте Літл. Тут стає спекотно.
Я не сперечатимуся, в кого тут більше влади...
Обіцяєш не померти?
Це лише викличе помірну серцеву аритмію.
У її помірності я сумніваюся.
Мені потрібна валіза.
Я знаю, що у вас багато зв'язків, я лише кажу, що юрисдикція...
Тоді віддайте мені валізу.
-Але юрисдикція... -Віддайте.
Давай, Ленґу!
-Заберіть від мене руки. -Двері зачиняються. Витягай.
Усе!
-Старку? -Старку?
У нього судоми. Йому потрібне повітря!
-Лікаря! -Лікаря!
Допоможіть цим хлопцям.
Скажи щось.
Старку, це твій серцевий апарат?
Дихай.
Молодець. Зустрінемося на вулиці. Я перекушу шматком піци.
Ніяких сходів!
Старку, не вмирай.
Я дещо спробую. Не знаю, чи спрацює.
Так!
Спрацювало.
Чуваче, це було круто.
Я й гадки не мав, чи спрацює.
-Валіза. -Валіза...
Де валіза? Де Локі?
Локі!
Цього ж не мало статися!
Ми облажалися.
Локі?
Тоні, що відбувається?
Скажи, що знайшов куб.
Це, мабуть, якийсь жарт.
Бачу Локі. 14-ий поверх.
Я не Локі,
і я не хочу тебе скривдити.
Я можу так увесь день.
Так, я знаю.
Я знаю.
Звідки це в тебе?
Бакі ще живий.
Що?
Це дійсно сідниці Америки.
Будь ласка.
Вибачте, не можу вам допомогти, Брюсе.
Якщо я віддам Камінь Часу, щоб допомогти вашій реальності, я приречу свою.
З усією повагою,
я не впевнений, що наука це підтримує.
Камені Вічності створюють те, що ви вважаєте плином часу.
Якщо забрати котрийсь із каменів,
плин часу розділиться.
Можливо, це піде на користь вашій реальності,
але не новій моїй.
І в цьому новому відгалуженні реальності
без нашої головної зброї проти сил темряви
наш світ буде знищено.
Постраждають мільйони.
Скажіть мені, докторе.
Ваша наука може цьому завадити?
Ні,
але ми це можемо стерти.
Після того, як ми використаємо камені,
ми повернемо їх назад
у ту саму мить, коли їх було взято.
Тому хронологічно
у цій реальності
камінь залишиться на місці.
Так, але ви забуваєте про найважливіше.
Щоб повернути камені, вам доведеться вижити.
Ми виживемо. Обов'язково. Обіцяю.
Я не можу ризикувати цією реальністю і покластися на обіцянку.
Охороняти Камінь часу - обов'язок Верховних чаклунів.
Тоді якого дідька Стрендж його віддав?
Що ви сказали?
Стрендж. Він його віддав. Віддав Таносу.
-Добровільно? -Так.
-Чому? -Гадки не маю.
Можливо, помилився.
Або я помилилася.
Стрендж мав бути найкращим із нас.
Тому, напевно, він віддав камінь не просто так.
Боюся, ваша правда.
Дякую.
Я розраховую на вас, Брюсе.
Ми всі розраховуємо.
Виконай діагностику.
Покажи її файл пам'яті.
Сір, схоже, файл пошкоджено.
Це були спогади, але не її.
Її мережею
користується інша свідомість.
Ще одна Небула.
Це неможливо.
У дубліката є часова мітка -
майбутнє, через дев'ять років.
Де та інша Небула?
У нашій сонячній системі на Мораґу.
Ти маєш до неї доступ?
Так, вони з'єднані між собою.
Пошукай спогади дубліката
про Камені Вічності.
Ці камені часто змінювали місце розташування впродовж історії.
Нашої історії.
Зручне місце буде
важко вибрати.
А це означає, що треба розподілити цілі.
-Правильно. -Зупини.
Теранійці.
Месники.
Підлі щури.
Що це у відображенні?
Збільш, Воло.
Я не розумію.
Дві Небули.
Ні. Це та сама Небула
в різних часових проміжках.
Курс на Мора?.
І проскануй спогади дубліката.
Я хочу побачити все.
Леді, побачимося пізніше. Ідіть.
Що ти робиш?
Боже!
Твій брат ховається краще.
Я не ховався. Я просто йшов.
У що ти одягнений?
Я завжди це ношу. Це мої улюблені речі.
Що сталося з твоїм оком?
Моє око?
Пригадуєш битву в Гарокіні,
коли мене вдарили мечем в обличчя?
Ти не той Тор, якого я знаю.
Той самий.
Майбутнє тебе не пожаліло.
Я не сказав, що з майбутнього.
Мене виростили відьми, хлопче.
Я бачу не лише очевидне, і тобі це відомо.
Так, я з майбутнього.
Так, любий.
Мені треба з тобою поговорити.
Давай поговоримо.
Голова лежала
далеко від тіла.
Але який сенс? Я спізнився.
Я просто стояв там.
Як ідіот із сокирою.
Ти не ідіот.
Ти ж тут, правда?
Питаєш поради в наймудрішої особи Асґарду.
Так.
Ідіот - ні.
Невдаха?
Так.
Це трохи жорстоко.
Знаєш, яким це тебе робить?
Таким, як усі.
А я не маю бути таким, як усі.
Усі часом помиляються і не є такими, якими б хотілося, Торе.
Суть особистості, героя,
вимірюється тим, наскільки йому вдається бути собою.
Мені тебе бракувало, мамо.
Торе! Я дістав!
Ловіть того ховраха!
Мамо, я маю тобі дещо сказати.
Ні, сину, не маєш.
Ти тут, щоб виправити своє майбутнє, а не моє.
Але це щодо твого майбутнього.
Мене це не стосується.
Привіт.
Ви, мабуть, мама.
Я дістав. Ходімо. Треба йти.
Якби ж у нас було більше часу.
Ні, це був дар.
Іди і будь тим, ким повинен бути.
Люблю тебе, мамо.
І я люблю тебе.
І їж салат.
Поквапся, треба йти.
-Прощавай. -Три,
-дві... -Ні, чекай!
На що я дивлюся?
Іноді це займає кілька секунд.
Я ще можу.
Отакої.
-Прощавай, мамо. -Прощавай.
То він ідіот?
Так.
Що це?
Знаряддя злодія.
Зараз та мить, коли з'являються списи
зі скелетами і таке інше.
Ти про що?
Коли вриваєшся в місце під назвою «Храм Каменя Могутності»,
варто очікувати купи смертельних пасток.
-Боже мій. -Гаразд. Іди.
Я не завжди була такою.
Я теж.
Але маємо те, що маємо.
Синхронізуймо час.
Три, дві. одна.
Ти вбив трильйони!
Ти мав би бути вдячним.
Де камені?
Зникли.
Розклалися на атоми.
Ти використав їх два дні тому!
Я використав камені, щоб знищити їх.
Це мене мало не вбило.
Але роботу зроблено.
І вже нічого не зміниш.
Я невідворотний.
Що ти з ними зробив?
Нічого.
Поки що.
Вони не намагаються спинити те, що я роблю в наш час.
Вони намагаються відвернути те, що я вже зробив у їхньому часі.
Камені.
Я знайшов їх усі.
Я переміг.
Я відновив рівновагу у всесвіті.
Це ваше майбутнє.
Це моя доля.
Мій батько може бути ким завгодно.
Але він не брехун.
Дякую, дочко.
Мабуть, я був до тебе надто суворий.
Доля звершилася.
Сір,
ваша дочка...
Ні!
...зрадниця.
Це не я. Ні, я б ніколи...
Я б ніколи тебе не зрадила.
Ніколи.
Я знаю.
І в тебе буде нагода це довести.
Ні!
Він знає!
Бартоне! Бартоне, прийом!
Романова!
У нас проблема.
Хто-небудь!
Прийом, у нас...
Танос знає.
Танос...
Кепе.
Вибач, друже, але в нас проблема.
Так.
Що робитимемо?
Знаєш що? Відчепися, Стіве.
Мене в голову вдарило Халком.
Ти сказав, що в нас один шанс.
Це був наш шанс.
Шансів більше нема. Шість каменів або нічого.
-Шість каменів або нічого. -Ти повторюєшся.
Ти повторюєшся.
-Чуваче. Припини! -Ні. Ти був проти зламу часу.
Ти не підтримував ідеї про злам часу.
-Я зробив помилку. -Ти зруйнував злам часу.
-Справді? -Так.
А ще якось можна здобути Тесеракт?
Ні, більше ніяк не можна.
Повторних спроб не буде.
Ми більше нікуди не перенесемося. Залишилося по одній частинці.
На кожного.
І все. Ясно? Змарнуємо їх,
і все - додому не повернемося.
Так, але якщо не спробуємо,
тоді всі інші теж не повернуться додому.
Придумав.
Є ще один спосіб дістати Тесеракт і додаткові частинки.
Невеличка сентиментальна подорож.
Військова частина, Нью-Джерсі.
Коли вони обоє були там?
Це було... Точно не пригадую.
-Хоч приблизно? -Ви про що?
Куди ми вирушаємо?
Я точно знаю, що вони були там.
-Хто вони? Що нам робити? -І я знаю, звідки знаю.
Хлопці, що відбувається?
Схоже, будемо імпровізувати.
-Чудово. -Як будемо імпровізувати?
Скотте, віднеси в надійне місце.
Готовність.
-Що в Нью-Джерсі? -0-4.
0-4.
-0-7. -0-7.
-Перепрошую. -1-9-7-0.
Ти впевнений?
Кепе? Капітане?
Стіве? Перепрошую.
Америко. Роджерсе.
Послухайте, якщо ви це зробите
і нічого не вийде, ви не повернетеся.
Дякую за підтримку, довбню.
Ти мені довіряєш?
Так.
Вирішувати тобі.
Поїхали.
НЬЮ-ДЖЕРСІ 1970 РІК
ЦИМ УСЕ СКАЗАНО
Агов, люби, а не воюй!
ТАБІР "ЛІХАЙ"
МІСЦЕ НАРОДЖЕННЯ КАПІТАНА АМЕРИКИ
Думаю, ти не тут народився, правда?
Тут народилася моя ідея.
Ясно. Уяви, що ти заснував Щ.И.Т.,
квазіфашистську розвідувальну організацію,
де б ти це сховав?
На видноті.
Удачі з завданням, капітане.
Удачі з проектом, докторе.
Ви тут новенький?
Не зовсім.
Ну давай, заразо.
ГАМА-ПІДПИС НЕГАТИВНИЙ
ЦІЛЬ ВИЯВЛЕНО
Знайшов.
І ми знову у грі.
Арніме, це ти?
Арніме?
Агов!
Двері там, друже.
Так.
Я шукаю доктора Золу, ви його бачили?
Так, доктор Зола. Ні, я нікого не бачив.
Перепрошую.
Ми знайомі?
Ні, сер.
Я з Масачусетського технологічного інституту.
МТІ.
У вас є ім'я?
Говард.
-Буде легко запам'ятати. -Говард...
Паттс.
А я Говард Старк.
Вітаю.
Тисніть, не смикайте.
Так.
Якийсь у вас нездоровий вигляд, Паттсе.
Усе гаразд. Перепрацював.
Хочете подихати свіжим повітрям?
-Агов, Паттсе. -Так.
-Було б добре. -Сюди.
Гаразд.
Дипломат забули.
Ви ж не один із тих бітників, Паттсе?
-Алло? -Докторе Пім?
Так, номер правильний.
Це капітан Стівенс із доставки.
У нас для вас посилка.
Заносьте.
У тому й річ, сер, ми не можемо.
Не розумію. Це ж ваша робота.
Просто...
Сер, коробка світиться
і, якщо чесно, деяким нашим кур'єрам стало погано.
Вони ж її не відкривали?
Відкривали. Вам краще спуститися сюди.
Перепрошую! Геть із дороги!
ДОКТОР ГЕНРІ ПІМ
ПІМОВІ ЧАСТИНКИ НЕ ТОРКАТИСЯ
Квіти і квашена капуста. У вас сьогодні побачення?
Моя дружина вагітна.
А я засидівся на роботі.
Мої вітання.
-Дякую. Потримайте. -Так, звісно.
-Який у неї термін? -Я не знаю.
Той, коли її дратує, як я жую.
Скоріш за все, знову буду вечеряти в коморі.
У мене є донечка.
Було б непогано мати дівчинку.
Менше шансів, що вона стане такою, як я.
А що в цьому поганого?
Те, що загальні інтереси рідко переважають над моїми власними.
І ви ніколи раніше не бачили цих людей?
Ні, в мене гостре око. Ті двоє мали підозрілий вигляд.
-Можете їх описати? -В одного була хіпівська борідка.
Хіпі. Як у «Бі Джіз» чи «Мунго Джеррі»?
Точно «Мунго Джеррі».
Це Чеслер. Увесь вільний персонал, підійдіть на шостий підрівень.
У нас порушники.
МАРҐАРЕТ КАРТЕР ДИРЕКТОР
Я сказала привезти їх.
Вони намагаються, мем, але загону Бреддока заважають блискавки.
Та заради...
Я подивлюся прогноз.
Це не блискавки.
Вже вирішили, як назвете?
Якщо хлопчик, моїй дружині подобається Ельмонзо.
Подумайте ще. Час є.
Дозвольте запитати.
Коли народилася ваша дитина, ви нервували?
Ще й як.
-Так. -Ви відчували, що впораєтеся?
Ви знали, як керувати цим проектом?
Я вчився у процесі.
Думав про те, що б зробив мій тато.
Мій старий усі проблеми вирішував ременем.
Я думав, мій батько зі мною суворий.
А зараз пригадую лише хороше.
Якось він сказав мудрі слова.
Справді? Які?
«Час за гроші не купиш».
Розумний чоловік.
Він старався.
Скажу вам, малий ще не народився, а я вже готовий заради нього на все.
Радий знайомству, Паттсе.
Так.
Говарде,
все буде добре.
Дякую
за все,
що ви зробили для цієї країни.
Джарвісе.
Ми знайомі з цим чоловіком?
Ви зустрічаєтеся з багатьма людьми, сер.
Він здається дуже знайомим.
Дивна борідка.
Ти слабка.
Я - це ти.
Ти б могла це припинити.
Ти знаєш, що хочеш цього.
Ти бачила, що станеться в майбутньому?
Танос знайде Камінь Душі.
Хочеш знати, як він це зробить?
Хочеш знати, що він зробить із тобою?
Досить.
Ти мені огидна.
Але це не означає, що з тебе жодної користі.
Як я тобі?
ВОРМІР 2014 РІК
Ого.
За інших обставин
це було б неймовірно.
Закладаюся, єноту не довелося лізти на гору.
Теоретично він не єнот.
Усе одно. Він їсть сміття.
Вітаю.
Наташа.
Донька Івана.
Клінт.
Син Едіти.
А ти хто?
Вважайте мене провідником
для вас
і для всіх, хто шукає Камінь Душі.
Добре.
Скажеш нам, де він, і ми підемо.
Якби ж усе було так просто.
Те, що шукаєш, - перед тобою.
Як і те, чого боїшся.
Камінь унизу.
Для одного з вас.
Для іншого...
Щоб отримати камінь,
доведеться втратити того, кого любиш.
Споконвічний обмін.
Душа за душу.
О, ти тут?
Господи.
Це, напевно, жарт.
Ні.
Я так не думаю.
Чому? Бо він знає ім'я твого татка?
Я не знала.
Танос пішов звідси з каменем,
але без доньки.
Це не збіг.
Так.
Чого б це нам не коштувало.
Якщо ми не дістанемо каменя,
мільярди людей залишаться мертвими.
Так.
Тоді, гадаю, ми обоє знаємо, хто це буде.
Гадаю, знаємо.
Я починаю думати, що ми маємо на увазі різних людей, Наташо.
Останні п'ять років я хотіла одного.
Дійти сюди.
Це була моя мета. Повернути всіх.
Ні, годі вдавати з себе правильну.
Гадаєш, я хочу це зробити?
Я намагаюся врятувати тебе, ідіоте.
А я не хочу. Як тобі?
Наташо, ти знаєш, що я накоїв.
Ти знаєш, яким я став.
Я не суджу людей за їхніми найбільшими помилками.
Мабуть, варто.
Ти не судив.
Ти як шило в моїй дупі.
Гаразд.
Ти перемогла.
Перекажи моїм рідним, що я їх люблю.
Скажеш сам.
Чорт.
Чекай.
Відпусти мене.
Ні.
Ні. Будь ласка, ні.
Усе гаразд.
Будь ласка.
Ні!
Ми всі зібрали?
Хочете сказати, що нам вдалося?
Клінте, де Нат?
У неї була сім'я?
Так.
Ми.
Що?
-Що ти робиш? -Я лише його запитав.
Та ні, ти поводишся, наче вона мертва.
Чому ми поводимося, наче вона мертва? У нас є камені, правда ж?
Камені в нас,
кепе, ми можемо її повернути. Правда?
Тому припиніть. Ми Месники. Зберіться.
Ми не зможемо її повернути.
Що він... Що?
Цього не змінити.
Це неможливо.
Послухай, вибач, без образ, але ти дуже приземлена істота.
А ми говоримо про космічну магію.
Неможливо? звучить, ніби це остаточно. Ти не вважаєш
Я знаю, що це виходить за межі моєї компетенції.
Але її тут немає.
І я про це.
Цього не змінити.
Принаймні так сказав той червоний летючий тип.
Може, підеш і поговориш із ним?
Бери свій молоток і лети до нього.
На її місці мав бути я.
Вона пожертвувала своїм життям заради цього бісового каменя.
Вона віддала за нього своє життя.
Вона не повернеться.
Ми маємо зробити так, щоб ця жертва була недаремна.
Ми маємо.
І ми зробимо.
Бум!
Гаразд, рукавиця готова.
Питання в тому, хто клацне пальцями?
-Я це зроблю. -Перепрошую?
Усе гаразд.
Стій. Зачекай.
Торе. Зачекай.
Ми ще не вирішили, хто її одягне.
Перепрошую. То будемо сидіти тут і чекати, коли випаде нагода?
Треба принаймні обговорити.
Як сидітимемо і витріщатимемося на рукавицю, це нікого не поверне.
Я найсильніший Месник, ясно? Тому це моя відповідальність.
-Загалом, так. -Це мій обов'язок.
-Справа не в цьому. -Це не так.
-Слухай, друже... -Годі! Дозвольте мені це зробити.
Дозвольте мені це зробити.
Дозвольте зробити щось хороше. Щось правильне.
Річ не лише в тому,
що рукавиця проводить стільки енергії, що здатна живити материк.
Просто ти не в тому стані.
Що, на твою думку, зараз тече моїми венами?
Сирний соус?
Сила Одіна.
-Так. -Сила Одіна.
Сила Одіна не допоможе, друже.
Це маю бути я.
Ви бачили, що ці камені зробили з Таносом.
Вони його мало не вбили.
Ніхто з вас не виживе.
А як нам знати, що ти виживеш?
Ніяк.
Але це в основному гама-випромінювання.
Я...
Я для цього створений.
Можна починати?
Давай.
Запам'ятай: поверни тих, кого Танос знищив п'ять років тому,
просто поверни їх у сьогодення.
Не змінюй нічого за минулі п'ять років.
Ясно.
П'ятнице, зроби послугу, активуй протокол «Брама».
Так, босе.
Усі повертаються додому.
Зніми!
Ні, чекай. Брюсе, ти в нормі?
Скажи щось, Беннере.
Усе добре.
Я в нормі.
ПОРТАЛ У 2014 РІК ВІДЧИНЕНО
Брюсе!
Не рухайте його.
-Вдалося? -Ми не знаємо. Все гаразд.
Лора
Кохана.
Клінте?
Кохана.
Друзі,
здається, спрацювало.
Я не можу дихати!
Розкривай.
Роді, Ракето, тікайте.
Звільни мене!
Хутчіш!
Роді!
Тривога! Хтось чує? Ми на нижньому рівні. Нас заливає!
Що?
Ми тонемо! Хтось чує? Тривога!
Чекайте! Я тут!
Я тут. Ви мене чуєте?
Кепе?
Гаразд.
Дочко.
Так, тату.
То це майбутнє.
Молодець.
Дякую, тату.
Вони нічого не запідозрили.
Зверхні ніколи нічого не підозрюють.
Іди.
Знайди камені і принеси мені.
А що робитимеш ти?
Буду чекати.
Скажи мені.
У майбутньому
що буде з тобою і мною?
Я спробую тебе вбити.
Кілька разів.
Та зрештою
ми станемо друзями.
Ми станемо сестрами.
Ходімо.
Ми можемо його зупинити.
Агов, друже, прокидайся!
От молодець.
Якщо загубиш ще раз, я залишу його собі.
Що сталося?
Хто грається з часом, той усе псує.
Побачиш.
Що він робить?
Нічогісінько.
Де камені?
Десь під усім цим.
Я знаю лише, що в нього їх немає.
Нехай так буде і далі.
Це пастка, ви ж розумієте?
Так.
Мені байдуже.
Добре.
Радий, що ми порозумілися.
Давайте цього разу вб'ємо його як слід.
Ви не змирилися з невдачею.
І куди вас це привело?
Знову до мене.
Я думав, що як винищу половину життя,
інша половина розцвіте.
Але ви показали мені,
що це неможливо.
Поки житимуть ті, хто пам'ятає, як було,
доти будуть ті, хто не здатен прийняти майбутнє.
Вони опиратимуться.
Так, ми дуже вперті.
Я вдячний.
Бо тепер
я знаю, як вчинити.
Я знищу цей всесвіт
до останнього атома.
А тоді
з каменями, які ви для мене зібрали,
створю новий,
повний життя,
який не знатиме, що втрачено,
а лише те, що даровано.
Вдячний всесвіт.
Народжений із крові.
Вони цього не знатимуть.
Бо вас не буде серед живих, щоб розповісти.
До зустрічі на тому світі.
Тримайтеся! Я вже поруч!
Так!
Привіт.
Я тебе знаю.
Батьку,
камені в мене.
Що?
Зупинись.
Ти нас зрадила?
Не роби цього.
Я і є це.
Ні, це не так.
Ти бачила, якими ми стали.
Небуло, послухай її.
Ти можеш змінитися.
Він не дозволить.
Ні!
Торе, підзаряди мене.
Босе, прокиньтеся!
Я так і знав!
За всі роки завоювань,
насилля,
жорстокості
я був неупередженим.
Та тепер я скажу вам,
що зроблю з цією впертою, надокучливою планетою.
І отримаю від цього
велику насолоду.
Кепе, ти мене чуєш?
Кепе, це Сем. Ти мене чуєш?
Ліворуч.
Це всі?
А тобі мало?
Месники,
гуртуймося.
Смерть!
Ні, віддай мені. Візьми менший.
Привіт!
Чорт забирай!
Ви не повірите, що сталося.
Пам'ятаєте, як ми були в космосі?
І я забруднився?
Я, напевно, вирубився, бо коли прокинувся, вас не було.
Але там був доктор Стрендж. І він каже:
«Минуло п'ять років. Ходімо, ми їм потрібні».
А тоді він почав робити ті сяючі штуки, що завжди.
Справді? Ні.
Що ви робите?
Приємно.
аморо
Я думав, що втратив тебе.
Не торкайся!
Першого разу промазала.
А другого разу влучила у два.
Це він?
Серйозно?
У тебе був вибір - або він, або дерево.
Кепе!
Що мені робити з цією клятою штукою?
Забери камені якнайдалі!
Ні!
Треба повернути їх на місце.
Це неможливо. Танос зруйнував квантовий тунель.
Зачекай!
Це була не єдина наша машина часу.
Хтось бачив потворний коричневий фургон?
Так! Але тобі не сподобається, де він припаркований!
Скотте, скільки часу потрібно, щоб та штука запрацювала?
Хвилин 10.
Починай. Ми дістанемо камені.
Зрозуміло, кепе.
Гей.
Ти казав, що шанси перемогти - один до 14 мільйонів.
Скажи, що це той шанс.
Якщо я скажу, що станеться,
цього не станеться.
Хоч би ти мав рацію.
Тут такий безлад.
Не заводиться.
-Що? -Не заводиться.
Доведеться заводити замиканням дротів.
Де Небула?
Не відповідає.
Сір...
Клінте!
Дай мені.
Ти забрав у мене все.
Я навіть не знаю, хто ти така.
Дізнаєшся.
Давай мені!
Активувати режим «Миттєва смерть»!
Шквальний вогонь!
Але, сір, наші війська!
Роби, що кажу!
Хтось іще це бачить?
Я зможу!
Я зможу. Гаразд, не зможу.
Допоможіть, хто-небудь!
Квінсе, тримайся!
Тримайся. Я зараз, малий.
Привіт! Радий знайомству...
Боже мій!
Що це, в дідька, таке?
П'ятнице, куди вони цілять?
Щось увійшло у верхні шари атмосфери.
Так!
Денверс, нам тут потрібна допомога.
Привіт, я Пітер Паркер.
Привіт, Пітере Паркер.
У тебе є щось для мене?
Не знаю, як ви з цим упораєтеся.
Не хвилюйся.
Ми їй допоможемо.
Я невідворотний.
А
я
Залізна Людина.
Містере Старк?
Агов!
Містере Старк. Ви мене чуєте?
Це Пітер.
Гей.
Ми перемогли, містере Старк.
Ми перемогли! Ви зробили це, сер.
Мені шкода.
Тоні.
Привіт.
Привіт, Пеп.
П'ятнице?
Життєві показники на критичному рівні.
Тоні?
Поглянь на мене.
З нами все буде добре.
Можеш тепер відпочити.
Усі чекають щасливого кінця, так?
Але так буває не завжди.
Може, цього разу.
Сподіваюся, коли ти це дивитимешся,
то святкуватимеш.
Сподіваюся, сім'ї возз'єдналися. Сподіваюся, все, як раніше.
І відновлено нормальну версію планети.
Якщо взагалі така існує.
Боже, що за світ. Тепер всесвіт.
Якби 10 років тому мені сказали, що ми не самі у всесвіті,
та ще й до такої міри, я б не здивувався,
та все ж, хто знав?
Хто знав, що почнеться боротьба між силами темряви і світла?
І хай там як,
це та реальність, у якій Морґан доведеться зростати.
Тому я подумав, що краще запишу невеличке послання
на випадок передчасної смерті. Моєї смерті.
Хоча смерть завжди невчасна.
Ця подорож у минуле, яку ми маємо здійснити завтра,
змусила мене замислитися про смертність.
У цьому причина.
Але така доля героїв, правда?
Кінець - частина подорожі.
Та чого я так нервую?
Усе пройде так, як планувалося.
Люблю тебе 3 000.
ДОКАЗ ТОГО, ЩО ТОНІ СТАРК МАЄ СЕРЦЕ
Хотілося б якось повідомити їй.
Що ми перемогли.
Що нам вдалося.
Вона знає.
Вони обоє знають.
Як справи, малечо?
Добре.
-Усе добре? -Угу.
-Добре. Ти голодна? -Угу.
Що ти хочеш?
Чізбургерів.
Твій тато любив чізбургери.
Гаразд.
Я дістану тобі стільки чізбургерів, скільки захочеш.
Гаразд.
То
коли тебе чекати?
Стосовно цього...
Торе, твоєму народу потрібен король.
Ні, у них уже є.
Дуже смішно.
Ти серйозно?
Настав час мені стати тим, ким я є,
а не тим, ким маю бути.
А от ти лідер.
Ось хто ти.
Я тут багато що зміню.
Я на це і розраховую,
Ваша Величносте.
А ти що робитимеш?
Ще не знаю.
Уперше за тисячу років у мене немає мети.
Зате є транспорт.
Поквапся, інакше залишу, волохатий.
ПОШУК
Ось і ми!
Дерево, радий тебе бачити.
Асґардійці галактики знову разом.
Куди спочатку?
Гей.
Щоб ти знав, це мій корабель.
Я командую.
Я знаю. Звісно, що ти.
Звісно.
Ти кажеш «звісно», а тоді торкаєшся карти.
Можливо, ти не зрозумів, що я тут головний.
Цвіль, це говорить про твою невпевненість.
Цвіль?
Ясно? Я просто намагаюся бути корисним.
Квіл.
Я так і сказав.
Ви мусите битися за честь бути лідером.
Так буде чесно.
-Це не обов'язково. -Ні.
У мене є бластери, якщо ви не хочете на ножах.
Так! Будь ласка, на ножах.
Так. Ножі.
Я є Ґрут.
Нема потреби.
Ми не будемо різати один одного.
Усі знають, хто головний.
Я.
Так?
Так, ти.
Звісно!
Звісно.
Не забудь,
треба повернути камені в ту саму мить, коли їх забрали,
інакше відкриється багато лихих альтернативних реальностей.
Не хвилюйся, Брюсе.
Я впораюся.
Ти знаєш, я намагався.
Коли мав рукавицю, камені, я намагався повернути її.
Я сумую за нею.
Я теж.
Якщо хочеш, я піду з тобою.
Ти хороша людина, Семе.
Але я сам.
Не роби дурниць, поки мене нема.
Як можна?
Усю дурість ти забираєш зі собою.
Мені тебе бракуватиме, друже.
Усе буде добре, Баку.
Скільки часу це займе?
Для нього - скільки знадобиться, для нас - п'ять секунд.
Готовий, кепе?
Гаразд, зустрінемося тут.
Аякже.
Починаємо. Три,
дві,
одна.
І повернення за п'ять,
чотири,
три, дві,
одну.
Де він?
Не знаю. Пролетів свою часову мітку.
Він має бути тут.
Поверни його.
-Я намагаюся. -Поверни його негайно.
-Я ж сказав, що намагаюся. -Семе.
Іди.
Кепе?
Привіт, Семе.
То щось пішло не так чи все вийшло, як треба?
Коли я повернув камені, то подумав,
можливо,
я спробую таке життя, про яке мені говорив Тоні.
І як це було?
Це було прекрасно.
Добре. Я радий за тебе.
Правда.
Дякую.
Єдине, що мене гнітить -
що я маю жити у світі без капітана Америки.
Ти мені нагадав.
Приміряй.
Як відчуття?
Наче він належить комусь іншому.
Він належить тобі.
Дякую.
Я не підведу.
Тому він твій.
Розкажеш мені про неї?
Ні.
Ні, навряд чи.
Переклад: Наталя Ковалишин