Задръж, не стреляй.
Виждаш ли целта?
Добре.
Да видим как ще я достигнеш.
Премести крак тук.
Насочи пръсти насам. Така.
Тазът така.
Нали?
Виждаш ли? - Да.
Сигурна ли си?
Ами сега? Виждаш ли?
Не. - Ами сега?
Добре.
Готова ли си? Три пръста.
Добре!
Добро хвърляне, хлапе.
Хващай.
Искате ли майонеза или горчица?
Или и двете?
Кой слага майонеза на хотдог?
Братята ти.
Два с горчица, моля! Благодаря, мамо.
Разбрано!
Нейт, майонеза или горчица?
Може ли с кетчуп?
Има и кетчуп.
Внимавай с лакътя.
Браво, орлово око.
Върви да прибереш стрелата.
Хей!
Стига тренировки. Трапезата е сложена!
Добре.
Идваме. Гладни сме.
Да вървим, Лайла.
Лайла?
Мила?
Скъпа?
Момчета!
Лора!
Това не е нужно.
Само удържаш позиция.
О, да.
На косъм.
Гол. Един на един.
Искам да опитам пак.
Наравно сме. Усещаш ли напрежението?
Забавно е.
Това беше зле. Имаш шанс за победа.
И ти победи.
Честито.
Добра игра.
Беше ми приятно.
Хареса ли ти?
Беше приятно.
Работи ли?
Здравей, г-це Потс. Пеп.
Ако откриеш този запис,
не го пускай в социалните мрежи.
Ще е сълзлива история.
Не знам дали ще ги гледаш някога.
Не знам дори дали още си...
Божичко, дано да си.
Днес е ден 21-ви.
Не, 22-ри.
Ако не беше екзистенциалният ужас
от взирането в космическата бездна, бих казал, че днес съм малко по-добре.
Инфекцията премина, благодарение на Синия кривундел.
Ще я харесаш.
Много е практична.
И съвсем леко садистична.
Горивните клетки се бяха пропукали,
но успяхме да обърнем йонния заряд
и си спечелихме още 48 часа полет.
Всичко обаче вече замря.
На хиляда светлинни години сме от най-близкия супермаркет.
Кислородът ни ще свърши утре сутрин...
и това ще е.
Пеп, знам, че обещах без повече изненади,
но признавам, че много се надявах на една последна.
Изглежда обаче...
Е, знаеш как изглежда.
Не се терзай заради това.
Добре де, може да потънеш в скръб за седмица-две
и после да преминеш към чувството на огромна вина...
Май ще полегна малко. Очите ми трябва да отпочинат.
Моля те, знай...
Когато се унасям, ще е като всяка друга вечер тук.
Аз съм добре. Съвсем добре съм.
Сънувам те.
Винаги си била само ти.
Не успях да го спра.
Аз също.
Чакай.
Изгубих хлапето.
Тони, ние изгубихме.
Тя...
Слава богу. - Господи!
Божичко!
Всичко е наред.
23 дни, откакто Танос дойде на Земята.
СТИВЪН СТРЕЙНДЖ
САМЮЪЛ УИЛСЪН
Правителствата рухнаха.
УАНДА МАКСИМОВ
Функциониращите части
СКОТ ЛАНГ
провеждат преброяване и изглежда, че той е...
Изпълнил е намерението си.
Танос е заличил...
НИК ФЮРИ
половината от всички живи същества.
Къде е той сега?
Не знаем.
Просто отвори портал и премина през него.
Какво му е?
Бесен е.
Счита го за свой провал.
Което си е вярно.
Но не е ли така с всички ни?
Честно, бях убеден, че си плюшена играчка.
Може и да съм.
Три седмици търсим Танос.
Сканираме дълбокия космос,
оглеждаме със сателити и нищо.
Ти си се бил с него.
Кой ти каза?
Не е вярно.
Не, той буквално ме смаза,
докато онзи фокусник не предаде дружината.
Не беше схватка, просто нямаше как.
Да ти е дал някакви насоки, координати, нещо?
Преди години имах видение,
но не исках да повярвам.
Реших, че е сън.
Нужен си ми концентриран.
А на мен ми беше нужен ти.
В минало време.
Това бие твоите нужди. Твърде късно е.
Съжалявам.
Знаеш ли какво ми е нужно? Да се обръсна.
Доколкото помня, бях казал на всички вас...
Тони!
...живи или не, че ни е нужна броня около света.
Помните ли? Дори това да накърнява безценните ни свободи.
Това ни беше нужно.
Но не стана, нали?
Казах ти, че ще изгубим.
Ти каза: "И в това ще сме заедно".
Познай какво.
Изгубихме.
И ти не беше там.
Но ние това правим.
Действаме след това. Нали сме "Отмъстители".
Не сме "Пред-мъстители".
Добре. - Нали?
Разбрахме те. Седни.
Знаете ли какво?
Тя е супер. - Сядай.
Нужна си ни. Свежа кръв.
Ние сме уморени катъри. Нямам нищо за теб.
Нямам координати,
нито насоки, стратегии или варианти.
Една кръгла нула.
Нито доверие, лъжецо.
Ето, вземи.
Намериш ли го, слагаш това
и се скриваш.
Тони! - Добре съм.
Аз...
Брус му даде седатив.
Сигурно ще спи до вечерта.
Грижете се за него.
После ще му донеса Зориански еликсир.
Къде отиваш?
Да убия Танос.
Хей.
Тук обикновено работим в екип,
а бойният дух е поотслабен.
Знаем, че там горе си във вихъра си, но това е и наша битка.
Знаеш ли къде е?
Знам кой може да знае.
Не си прави труда.
Ще ви кажа къде е Танос.
Танос отдели много време да ме усъвършенства.
Докато работеше, говореше за Великия си план.
Дори на парчета, аз исках да му угодя.
Питах го
къде ще отидем, щом изпълним плана му.
Отговорът му беше един и същ.
"В Градината."
Колко сладко. Подготвил си е пенсионирането.
Е, къде е?
Когато Танос щракна с пръсти,
Земята стана отправна точка на заряд с невъобразим мащаб.
Никой не е виждал нещо подобно.
Допреди два дни
на тази планета.
Танос е там.
Отново е използвал камъните.
По-кротко.
Така отиваме неподготвени.
Камъните още са у него.
Тогава да ги вземем.
С тях ще върнем всички.
Просто ей така?
Да, просто ей така.
Дори да има най-малък шанс да поправим това,
ние го дължим на всички, които сега не са тук.
Но как да сме сигурни, че няма да свърши по същия начин?
Тогава сте нямали мен.
Хей, новата.
Всички тук сме супергерои.
А къде беше ти през това време?
Във Вселената има много планети.
На които си нямат вас.
Харесвам я.
Да вървим за онзи кучи син.
ОТМЪСТИТЕЛИТЕ: КРАЯТ
Добре.
Кой тук не е бил в космоса?
Защо?
Без драйфане на кораба ми.
Скок след три,
две, едно.
Отивам да огледам.
Ще се получи, Стив.
Знам.
Защото иначе не знам какво бих правил.
Няма сателити. Няма кораби. Няма армии.
Никаква наземна защита.
Само той е.
И това стига.
О, не.
Къде са?
Отговори.
Вселената се нуждаеше от корекция.
След това камъните вече нямаха приложение.
Бяха само изкушение.
Ти изби трилиони!
Бъдете благодарни.
Къде са камъните?
Няма ги вече.
На атоми са.
Използва ги преди два дни!
Използвах камъните, за да ги унищожа.
Това едва не ме уби.
Но работата е свършена.
И така ще си остане.
Аз съм неизбежен.
Трябва да претърсим навсякъде. Той лъже!
Баща ми е какво ли не.
Но не е лъжец.
Благодаря ти, дъще.
Може би бях твърде суров с теб.
Какво?
Какво направи?
Целих се в главата.
ПЕТ ГОДИНИ ПО-КЪСНО
И така...
КАК ДА ПРОДЪЛЖИМ БЕЗ ТЯХ?
Онзи ден излязох на среща.
За първи път от пет години.
Седях на масата.
И не знаех за какво да говоря.
За какво си говорихте?
Все едно и също. Как нещата вече са други.
Моята работа, неговата.
Колко ни липсват "Метс".
После се умълчахме
и той заплака, когато поднасяха салатата.
Ами ти?
Аз плаках преди десерта.
Но ще се виждаме и утре, така че...
Чудесно.
Важното е, че се престраши.
Човек никога не знае какво го чака.
Това е. Просто правим малки стъпки,
за да опитаме да се окопитим, да открием цел.
Замръзнах през 1945 г. Бях изгубил любовта на живота си.
Събудих се след 70 години.
Човек трябва да продължи.
Просто се налага.
Светът е в наши ръце.
Оставен е на нас.
Трябва да направим нещо с него.
Иначе...
по-добре Танос да ни беше избил всички.
САН ФРАНЦИСКО
СКЛАДОВИ КЛЕТКИ
Какво става?
Хоуп?
ОХРАНА
ПОМОЩ!
ИЗЧЕЗНАЛИ
Хлапе!
Ей, хлапе!
Какво е станало тук?
ИЗЧЕЗНАЛИТЕ
Господи!
О, не!
Само не това!
Не, не.
Не.
Прощавайте.
Каси, не.
Не.
Само не и Каси.
СКОТ ЛАНГ
Какво?
Каси?
Татко?
Толкова си пораснала!
ВЛИЗАНЕТО ЗАБРАНЕНО
Качихме се на съмнителния кораб, който Денвърс засече.
Оказа се боклукчийски.
Така че благодаря.
Бяхте наблизо.
Да. А сега смърдим.
Засичате ли трусовете?
Беше леко колебание под Африканската плоча.
Имаме ли картина? Как ще подходим?
Нат.
Това е подводно земетресение.
Подхождаме, като не предприемаме нищо.
Каръл, ще идваш ли другия месец?
Едва ли. - Пак ли ще се подстригваш?
Слушай, космата муцуно.
Покривам голяма територия.
Това, което става на Земята, се случва навсякъде.
На хиляди планети.
Добре де, убеди ме. Имаш право.
Може да не ме видите дълго време.
Добре. Ами...
Този канал е винаги отворен.
Ако нещо се обърка,
ако някой някъде създава проблеми,
ще мине през мен.
Добре.
Успех.
Къде си?
В Мексико.
Федералните откриха стая с трупове.
Сякаш куп бандити
не са успели да стрелят.
Сигурно е гангстерска война.
Само дето не е.
Определено е Бартън.
Това, което е направил тук
и прави през последните години...
Това, което е оставил...
Признавам, че една част от мен не желае да го открие.
Ще разбереш ли къде отива?
Нат?
Моля те.
Добре.
Бих ти сготвил вечеря,
но и без това си зле.
Дошъл си да переш?
И да се видя с приятел.
Приятелят ти явно е добре.
Като минавах по моста, видят стадо китове.
В Хъдсън ли? - По-малко кораби,
по-чиста вода.
Ако ще ме съветваш да гледам откъм добрата страна...
ще те замеря със сандвич с фъстъчено масло.
Извинявай.
По навик.
Все повтарям на другите, че трябва да продължат напред
и да се развиват.
Някои го правят.
Но не и ние.
Ако аз продължа, кой ще върши това?
Може би няма нужда някой да го върши.
Аз нямах нищо.
А после получих това.
Тази работа.
Това семейство.
Заради това станах по-добра.
И макар сега да ги няма,
все още се стремя да бъда по-добра.
Май и двамата се нуждаем от личен живот.
Първо ти.
Здрасти! Има ли някой?
Аз съм Скот Ланг.
Видяхме се преди години на едно летище
в Германия.
Бях онзи с маската, който стана голям.
Няма да ме познаете. - Старо ли е?
Ант-Мен. Знам, че ме знаете.
На вратата е. - Трябва да говоря с вас.
Скот.
Добре ли си?
Да.
Някой от вас да е учил квантова физика?
Само колкото за разговор.
Добре...
Преди пет години точно преди...
Танос...
бях в т. нар. квантова реалност.
Това е като една микроскопична вселена.
За да си там, трябва да си миниатюрен.
Хоуп. Тя е...
Тя ми беше...
Трябваше да ме извади оттам.
После стана това с Танос
и аз останах там.
Били са много дълги пет години.
Да, но там е работата.
Не бяха.
За мен бяха пет часа.
Законите на квантовата реалност са други.
Всичко е непредсказуемо.
Ще ядете ли сандвича?
Умирам от глад.
Скот.
За какво говориш?
Така...
Искам да кажа, че...
В квантовата реалност времето е различно.
Засега обаче още не умеем да се придвижваме през него.
Но ако можехме?
Само за това мисля. Ами ако можехме да овладеем хаоса
и да го навигираме?
Ами ако имаше начин
да влезем в квантовата реалност в даден момент,
но да излезем оттам в друг момент?
Например...
Например преди Танос. - Чакай.
Това машина на времето ли е?
Не, разбира се. Не е машина на времето.
По-скоро е...
Да, като машина на времето.
Знам, че е много шантаво.
Но не спирам да мисля за това. Трябва да има...
някакъв начин...
Откачено е. - Скот.
Получавам писма от енот.
Вече нищо не звучи откачено.
Тогава с кого да говорим за това?
Хайде на обяд!
Магуна.
Морган Старк, искаш ли обяд?
Дефинирай обяд или изчезни. - Добре.
Не бива да си го слагаш.
Той е част от подаръка, който готвя за мама.
Така. Огладня ли?
Искаш ли щурчета върху маруля?
Не. - Точно това искаш.
Къде го намери?
В гаража. - Така ли?
Търсеше ли го? - Не.
Обаче го намерих.
Обичаш да се ровиш в гаража.
Татко също.
Няма нищо. Мама не носи нещата, които й купувам.
Значи ще...
Не. Знаем как звучи.
Видял си много, има ли нещо невъзможно?
Квантовите флуктуации се намесват в скалата на Планк
и се задейства Постулатът на Дойч. Нали така?
Благодаря.
На прост език, няма да се върнете.
Аз успях. - Не.
Оцелял си по случайност.
Това е космически шанс едно на милиард.
А сега искате да извършите... Как го нарекохте?
Кражба във времето?
Да, кражба във времето. Как не се сетихме за това?
Защото е смехотворно. Защото е химера.
Камъните са в миналото. Можем да се върнем и да ги вземем.
Можем да щракнем с пръсти и да върнем всички.
Или да се издъните и да стане по-зле.
Не вярвам.
Понякога ми липсва този сляп оптимизъм.
Надеждите няма да помогнат,
ако не съществува ясен и логичен начин да изпълним тази кражба във времето.
Най-вероятният резултат ще е всеобщата ни гибел.
Не и ако следваме законите на пътуването във времето.
Няма да говорим със себе си от миналото,
нито ще залагаме.
Спри за малко, Скот.
Сериозно ли планът ти за спасяване на Вселената е основан
на "Завръщане в бъдещето"?
Така ли е? - Не.
Хубаво. Иначе щеше да е пълен въздух.
Квантовата физика не работи така.
Тони.
Трябва да направим нещо.
Направихме го. Но ето ни тук.
Знам, рискуваш много.
Имаш жена, дъщеря.
Но аз изгубих много важен човек.
Както много други.
Сега имаме шанс да я върнем,
да върнем всички, а ти дори няма да...
Точно така. Дори няма да.
Не мога.
Мама каза да дойда да те спася.
Браво на теб. Спасен съм.
Ще ми се да бяхте поискали нещо друго. Каквото и да е.
Радвам се, че ви видях, но...
Масата е сложена. - Тони.
Разбирам.
И се радвам за теб. Наистина.
Но това е втори шанс.
Моят втори шанс е тук, Капитане.
Няма да го рискувам.
Останете за обяд, но край по темата.
Страхува се.
И не греши.
Добре, но какво ни остава?
Нима ще се откажем?
Искам да е както трябва.
Ще ни трябва много голям ум.
По-голям от неговия?
Сякаш само аз се храня. Хайде, опитайте.
Хапнете яйца.
Объркан съм.
Времената са объркани.
Да, но нямах предвид това.
Добре де, ясно. Шегувам се!
Знам, че е откачено.
Сега нося ризи.
Да. Какво? Как така? Защо?
Преди пет години ни смачкаха задниците.
Но за мен беше по-зле.
Аз изгубих двойно.
Хълк изгуби, Банър изгуби
и всички изгубихме.
Никой не те е винил.
Аз се винях.
С години считах Хълк за болест,
от която исках да се отърва.
Но започнах да гледам на него като на лек.
Година и половина в лабораторията.
Събрах мозъка и мускулите
и ме вижте сега.
Най-доброто от двамата.
Г-н Хълк? - Да?
Може ли снимка?
Сто процента, малко човече.
Хайде, елате. Може ли?
Разбира се. - Благодаря.
Кажете "зелено".
Зелено. - Зелено.
Стана ли?
Получи се добре.
Искате ли една и с мен? Аз съм Ант-Мен.
Фенове са на Хълк, не знаят Ант-Мен.
Никой не го знае.
Иска снимка с вас. - Не.
Опасен непознат.
Той казва, че не иска.
Разбирам. И аз не искам. - Хайде.
Не искам снимка с тях.
Ще се натъжи. - Съжалявам.
Съгласни са.
Няма нужда. - Съгласни сме.
Стана ти тъпо. - Вземи си телефона.
Добре.
Благодарим, г-н Хълк. - Аз благодаря.
Хълк е тук!
Брус.
Стойка.
Брус. - Да слушате мама.
Тя знае най-добре.
Относно разговора ни.
Да.
Цялата тази работа с пътуването във времето...
Не съм специалист в тази сфера.
Успя да постигнеш това.
Помня, когато и то изглеждаше почти невъзможно.
Хрумна ми нещо, но трябва да го проверя.
Една последна симулация, преди да приключим за днес.
Този път във форма на обърнат лист на Мьобиус.
Обработва се.
Дай ми айген-стойността на тази частица,
факторизирана в спектрална декомпозиция.
Ще отнеме секунда. - Един момент.
Не се безпокой, ако не се получи. Аз само...
Моделът е готов.
МОДЕЛ УСПЕШЕН
Мамка му!
Защо не спиш, госпожичке?
Мамка му. - Не говорим така.
Само мама може.
Тя го измисли, нейно си е.
Защо не спиш?
Имам работа, мамка му!
Защо иначе?
Не, просто си мисля за нещо.
За ледени близалки ли?
Че как иначе.
Това си е чисто изнудване.
Каква искаш? Великите умове са сходни.
Ледени близалки. Точно...
за това си мислех и аз.
Готова ли си?
Сега вече си.
Дай да те избърша.
Добре. Това личице отива там.
Разкажи ми приказка.
Приказка.
Имало една Магуна и тя заспала. Край.
Ама че лоша приказка.
Стига, тя ти е любима.
Обичам те с тонове.
Аз те обичам три хиляди.
Еха.
Три хиляди. Луда работа.
Заспивай или ще продам играчките ти.
Лека нощ.
Не че е състезание,
но тя ме обича три хиляди.
Така ли?
Ти успя да стигнеш едва до деветстотин.
Какво четеш?
Книга за компостирането.
Какво ново там?
Интересна наука е. - Измислих го.
Между другото.
Ако говорим за едно и също...
Пътуването във времето.
Какво?
Леле.
Това е изумително...
И ужасяващо.
Наистина.
Бяхме големи късметлии.
Да.
Знам.
Много хора не бяха.
Не мога да помогна на всички.
Само че май можеш.
Не и ако се спра.
Мога да ударя спирачка веднага.
Тони...
Опитите ми да те спра
са сред малкото провали в живота ми.
Нещо ми казва
да заключа всичко, да го хвърля в някое езеро
и да си лягам.
Но ще имаш ли покой?
Започваме. Пътуване във времето, първи опит.
Скот, пали...
Пали вана.
Прекъсвачи в готовност.
Резервни генератори включени.
Добре, понеже ако взривим мрежата, не искам да изгубим Малчо в 50-те г.
Моля?
Шегува се.
Не бива да говориш така.
Беше глупава шега.
Шегуваше се, нали?
Нямам представа, това е пътуване във времето.
Или всичко е една шега, или нищо не е.
Всичко е точно!
Сложи си шлема.
Ще те върна седмица назад,
ще се разходиш за час и те връщам след десет секунди.
Схващаш ли?
Изобщо не се обърках.
Късмет, Скот. Ще се справиш.
Прав си. Ще се справя, Капитан Америка.
На три...
Три, две, едно.
Хора?
Нещо не е наред.
Какво е това?
Какво става? - Кой е този?
Момент. - Скот ли е?
Да, Скот съм.
Какво става, Брус? - Гърбът ми!
Какво е това? - Момент.
Трябва ми място. - Да.
Можеш ли да го върнеш? - Опитвам се.
Това е бебе.
Това е Скот. - Като бебе.
Ще порасне. - Върни го.
Щом кажа, спри захранването.
Божичко.
И... спирай!
Някой ми е напикал гащите.
Слава богу.
Не знам дали съм бил аз като бебе или като старец.
Или съм си бил аз.
Пътуване във времето!
Какво?
За мен това е абсолютен успех.
Що за физиономия?
Нека позная, станал е бебе.
Това също. Защо си тук?
Това е АПР парадоксът.
Вместо да преместите Ланг през времето,
сте преместили времето през Ланг.
Коварно и опасно е. Трябваше да ви предупредят.
Ти го стори.
Така ли?
Е, слава богу, че съм тук.
Аз обаче намерих решение.
Времепространствен джипиес.
Искам само мир.
Негодуванието се оказа самоунищожително.
Съгласен съм.
Имаме шанс да вземем камъните, но си имам приоритети.
Връщаме си изгубеното, надявам се.
Запазвам своето на всяка цена.
И да се надяваме, че ще оцелея.
Би било добре.
Разбрахме се.
Не знам, Тони.
Защо?
Той го направи за теб.
А и трябва да го измъкна, преди Морган да го яхне като шейна.
Благодаря ти, Тони.
Ще си мълчиш ли за това?
Не нося за всички.
Събираме целия екип, нали?
Работим по въпроса.
Ей, човече.
Къде е Зеления?
Май е в кухнята.
Страхотно.
Роуди, внимавай при навлизането.
На площадката има един идиот.
Боже.
Как е, Обикновени на ръст човеко?
ДОБРЕ ДОШЛИ В НОВИ АСГАРД НАМАЛЕТЕ СКОРОСТТА
Малко отстъпление от златните палати, вълшебните чукове и тъй нататък.
Прояви малко съчувствие.
Изгубиха Асгард и половин народ.
Щастливи са, че имат дом.
Не биваше да идвате.
Валкирия!
Радвам се да те видя, гневно момиче!
Преди ми харесваше повече.
Това е Ракетата. - Как е?
Няма да ви приеме.
Толкова ли е зле?
Виждаме го веднъж месечно, когато "зарежда".
АСГАРДСКИ ЕЙЛ ТЪМНА БИРА
Значи е зле.
Да.
Какво, по...
Нещо е умряло тук!
Ехо? Тор!
За кабелната ли идвате?
Нямам "Синемакс" от две седмици,
а спортните програми са размазани.
Тор?
Момчета! Божичко!
Така се радвам да ви видя!
Ела тук, пухкавел!
Не, добре съм си така.
Няма нужда.
Хълк, познаваш приятелите ми Мийк и Корг.
Здравейте, момчета!
Доста време мина.
Бирата е в кофата. Ползвайте на воля безжичния.
Няма парола, то е ясно.
Тор, той се върна.
Онова хлапе по телевизията пак ме обиди.
Нубмастър.
Да, Нубмастър69 ме нарече тъпак.
До гуша ми дойде.
Нубмастър, обажда се Тор. Богът на гръмотевиците.
Ако не излезеш веднага от тази игра,
ще долетя у вас, ще сляза в мазето, където се криеш,
ще ти откъсна ръцете и ще ти ги навра отзад!
Точно така! Върви да ревеш на татко си.
Благодаря, Тор.
Кажи ми, ако те дразни пак. - Добре. Благодаря.
И така, какво ще пием?
Имам бира, текила, какво ли не.
Приятел.
Добре ли си?
Да, напълно. Защо, не изглеждам ли добре?
Като настъпен сладолед.
Как е? Дошли сте да се видим, нали?
Трябва ни помощта ти.
Може би има шанс да поправим нещата.
Кое, кабелната ли?
Влудява ме от седмици.
Говоря за Танос.
Не споменавай това име.
Тук не изричаме това име.
Махни си ръката, моля те.
Знам, че той...
може би те плаши.
Че защо...
Защо да ме плаши?
Та нали аз го убих, помниш ли?
Някой друг тук да го е убил?
Не.
Не мисля.
Корг, я разкажи на всички кой отсече кратуната на Танос.
Буреносецът?
А кой замахна с него?
Разбирам. Преживяваш труден период.
Минах през същото.
Искаш ли да знаеш кой ми помогна?
Може би Наташа?
Беше ти.
Ти ми помогна.
Защо не питаш
асгардците там долу
каква полза има от помощта ми?
Поне онези, които останаха.
Мисля, че можем да ги върнем.
Стига.
Престани.
Знам, че според теб съм потънал в самосъжаление
в очакване да бъда спасен,
но аз съм добре. Добре сме си, нали?
Добре сме си тук.
Все ни е едно какво предлагате.
Изобщо не ни интересува.
Довиждане.
Нужен си ни, приятелю.
На кораба има бира.
Каква?
ТОКИО
Това е той! Преследва Акико!
Защо го правиш?
Нищо не сме ти сторили!
Вие оцеляхте...
Половината планета не успя.
Те получиха Танос.
Вие получавате мен.
Вече няма да наранявате хората.
Ние ли ги нараняваме?
Ти си луд!
Чакай! Помогни ми!
Ще ти дам каквото искаш!
Какво искаш?
Искам нещо, което не можеш да ми дадеш.
Нямаш работа тук.
Ти също.
Имам работа за вършене.
Така ли го наричаш?
Избиването на хора няма да върне семейството ти.
Открихме нещо.
Може би имаме шанс.
Недей.
Какво?
Не ми давай надежда.
Съжалявам, че не ти я дадох по-скоро.
Занасяш наляво.
Гледай си пътя, Лебовски.
Как е, Рачето?
Аз съм Ракетата.
По-кротко. Ти си гений само на Земята.
Костюм, не е никак зле.
По-леко!
Много внимавам.
Не, много си Хълк.
Внимавам.
Това са Пим частици.
Откакто Ханк Пим беше изчезнат, остана това.
Не можем да направим повече.
Успокой се, Скот. - Съжалявам.
Имаме колкото за по едно отиване и връщане.
Без повторения.
Плюс две проби.
Една проба.
Добре... Не съм готов.
Аз съм навит.
Аз ще го направя.
Клинт, ще се почувстваш малко объркан заради времето.
Не се тревожи. - Един въпрос.
Щом можем да направим това,
защо да не се върнем за Танос като бебе?
Така де...
Ужасна идея. - Това е Танос.
Второ, времето не работи така.
Промяната на миналото не изменя бъдещето.
Отиваме, прибираме камъните преди Танос,
Танос няма камъни и проблемът е решен.
Бинго. - Не става така.
Така съм чувал. - Откъде? Кой ти каза?
"Стар Трек", "Терминаторът", "Ченге във времето",
"Отново и отново". - "Квантов скок".
"Гънка във времето". - "Джакузи машина на времето".
Точно така. "Приключенията на Бил и Тед".
Всеки филм с пътуване във времето.
"Умирай трудно". Не, този не.
Това се знае.
Не знам защо го вярват, но не е така.
Помислете. Ако пътуваш в миналото,
това минало става твоето бъдеще,
а предишното ти настояще се превръща в минало,
което не може да се промени от новото ти бъдеще.
Точно така.
И "Завръщане в бъдещето" е една торба с лъжи?
Добре, Клинт.
Започваме след три, две,
едно.
КВАНТОВА ЦЕЛ
Купър?
Къде са ми слушалките?
Лайла?
Не съм ги вземал. - Лайла?
Взе ги вчера!
Лайла!
Да, татко?
Татко?
Лайла!
Хей. Погледни ме.
Добре ли си?
Да.
Получи се.
КРАЖБА ВЪВ ВРЕМЕТО БРЕЙНСТОРМИНГ
ТЕСЕРАКТ КАМЪК НА ПРОСТРАНСТВОТО
И така, измислихме как.
Остана да определим кога и къде.
Почти всеки тук е имал досег
с поне един от шестте камъка.
Нека заменя "досег"
с "почти гибелна среща" с един от камъните.
Аз не съм.
Нямам представа за какво говорите.
Така или иначе имаме Пим частици за по едно отиване и връщане.
А тези камъни са били къде ли не през историята.
През нашата история.
Не са много удобните места, където да се отбием.
Трябва да си набележим цели.
Правилно.
Да започнем с Етера.
Тор, какво знаеш?
Спи ли?
Не. По-скоро е мъртъв.
ЦЕЛ: КАМЪК НА РЕАЛНОСТТА
Откъде да започна?
Първо, Етерът не е камък.
Някой каза, че бил камък.
Това е по-скоро нещо като сърдита пихтия.
Така че оправете си го и стига сте го повтаряли.
Ето една интересна история за Етера.
Преди много години
дядо ми трябвало да скрие камъка от тъмните елфи.
Страшнички са.
Така че Джейн всъщност...
Ето я.
Джейн ми беше стара тръпка.
Веднъж си пъхна ръката в камък
и Етерът се напъха в нея,
а тя се разболя много тежко.
Затова я отведох в Асгард, откъдето съм аз
и където щяхме да й помогнем.
Тогава бяхме гаджета
и трябваше да я запозная с майка ми...
която е мъртва, и...
Е, знаете, с Джейн вече не излизаме, така че...
Стават такива работи.
Нищо не е вечно...
Поседни. - Не съм приключил.
Единственото непреходно в живота е преходността.
Страхотно. Яйца? Закуска?
Не, предпочитам "Блъди Мери".
Куил е свил Камъка на силата от Мораг.
КАМЪК НА СИЛАТА
Това същество ли е? - Мораг е планета.
Куил беше същество.
Планета? В космоса?
Вижте го само, като малко пале е. Толкова е доволен.
Искаш ли в космоса? В космоса ли искаш, мъник?
Аз ще те заведа.
КАМЪК НА ДУШАТА
Танос взе Камъка на душата от Вормир.
Какво е Вормир?
Селение на смъртта
в сърцето на звездното битие.
Там Танос уби сестра ми.
Не и този.
КАМЪК НА ВРЕМЕТО
Онзи с камъка. - Д-р Стрейндж.
Какъв доктор беше той?
Уши-нос-гърло плюс фокус-мокус.
Хубаво местенце обаче.
Да, на "Съливан стрийт"?
"Блийкър стрийт".
Живял е в Ню Йорк?
В Торонто. - На "Блийкър" и "Съливан".
Вие слушате ли? - Момчета.
Ако уцелите точната година, в Ню Йорк има три камъка.
Стига бе.
КРАЖБА ВЪВ ВРЕМЕТО НЮ ЙОРК - АСГАРД - МОРАГ/ВОРМИР
Добре. Имаме план.
Шест камъка, три екипа, един опит.
Преди пет години изгубихме.
Всички ние.
Изгубихме приятели.
Изгубихме близки.
Изгубихме част от себе си.
Днес имаме шанс да си ги върнем.
Знаете си екипите и мисиите.
Вземете камъните и ги донесете.
Всеки отива по веднъж.
Без грешки,
без повторения.
Повечето отиваме на познато място.
Но не знаем какво да очакваме.
Бъдете внимателни.
Пазете си гърбовете.
Това е битката на живота ни.
Трябва да я спечелим.
На всяка цена.
На добър час.
Много му се удава.
Нали? - Добре.
Чу човека. Задействай се, Зеленчук.
Проследяване задействано.
Нали обещаваш да го върнеш цял?
Да.
Ще се постарая.
Това беше доста куцо обещание.
До след малко.
НЮ ЙОРК 2012
Знаем си задачите.
Два камъка в града и един в центъра.
Не бийте на очи и следете часовника.
Може да потрошиш това-онова.
Не виждам смисъл, но все едно.
Само по-внимателно, тъкмо лъснахме пода.
Търся Доктор Стрейндж.
Подранили сте с близо пет години.
Стивън Стрейндж сега оперира на около 20 пресечки натам.
За какво ви е?
Всъщност за това.
Боя се, че не.
Това не беше молба.
Не ви съветвам.
Само че камъкът ми трябва
и нямам време за спорове.
Да започнем отначало.
АСГАРД 2013
За вас, лейди Джейн.
Да имаш нещо с панталон?
С панталон ли?
Остави. И това става. Благодаря.
Да, милейди. - Ето я Джейн.
Добре.
Ето какво, дундьо.
Ти я омагьосваш, аз я бодвам с това,
вземаме Камъка на реалността и дим да ни няма.
Сега се връщам. Винарската изба е съвсем наблизо.
Баща ми държеше там огромна бъчва Аконски ейл.
Ще потърся чаши.
Хей! Не си ли достатъчно пиян?
Прати на Локи супа. - Да, милейди.
И помоли библиотекарите да ми отделят няколко тома по астрономия.
Коя е мацката?
Майка ми.
Днес умира.
О, значи днес?
Не мога да го направя.
Не биваше да идвам.
Идеята е лоша!
Ела тук. - Не.
Получавам паническа атака.
Ела тук. - Не бива да съм тук.
Само ти ли си изгубил някого?
Какво правим тук според теб?
Изгубих единственото си семейство.
Куил, Грут, Дракс, мацето с антенките...
Вече ги няма.
Ясно, мама ти липсва.
Но тя е мъртва.
Окончателно.
Много хора обаче са мъртви само донякъде.
Можеш да им помогнеш.
Много ли ще е трудно да отърсиш трохите от брадата си,
да замотаеш Готините гащи,
да задигнем Камъка на безкрайността
и да си върна семейството?
Добре.
Плачеш ли?
Не.
Да.
Ще откача.
Я се стегни!
Ти можеш.
Можеш.
Нали?
Да, аз мога.
Хубаво.
Мога да го направя.
Не мога да го направя.
Добре, сърцеразбивачо, тя е сама. Сега е моментът.
Тор? Тор!
МОРАГ 2014
Давай, Синке.
Точно така, това е. Надолу.
Хайде да побързаме.
По-живо, гоним график.
Много ни помагате.
И умната, нали? - Добре.
Вземате камъка и се връщате веднага.
Хей. - Ще се справим.
Да действаме. - Слушам.
До после.
Пазете си гърбовете.
Добре.
Координатите на Вормир са въведени.
Трябва само да издържат.
Доста далече сме от Будапеща.
Добре, значи...
ще чакаме този Куил да се появи
и да ни отведе при Камъка на силата?
Да се скрием.
Не само ние търсим камъните през 2014 г.
За какво говориш?
Кой друг ги търси?
Баща ми,
сестра ми
и аз.
И ти ли?
Къде си в момента?
Пак заповядай.
Не съм те молила за помощ.
Но все се нуждаеш от нея.
Ставай. Татко ни иска на кораба.
Защо?
Намерил е един от камъните.
Къде?
На планета на име Мораг.
Планът на татко вече е в ход.
Един камък не е като шест, Небула.
Все пак е начало.
Ако събере всичките...
Ронан е открил Камъка на силата. Пращам ви на кораба му.
Няма да му хареса.
Алтернативата му е смърт.
Ронан е вманиачен
и това му пречи да мисли.
Няма да те подведем, татко.
Наистина няма.
Заклевам се...
Ще те накарам да се гордееш.
...ще чакаме този Куил да се появи
и да ни отведе при Камъка на силата?
Да се скрием.
Не само ние търсим камъните през 2014 г.
Кои бяха тези?
Не знам.
Главата ми ще се пръсне. Не знам.
Синаптичният й диск трябва да се е повредил.
Заведи я на кораба ми.
Побързай, Капитане.
Тук всичко изглежда готово.
Ясно. Приближавам асансьора.
Ако ви е все едно,
сега бих пийнал.
Добре, вдигнете го.
Ще се вихрим после.
Може да почистите тук.
Г-н Роджърс, за малко да забравя.
Костюмът не ти скрива задника.
Тогава не го гледай.
Нелепо е. - Изглеждаш супер.
За мен това е задникът на Америка.
Кой получава вълшебната пръчица?
Идва ударен екип.
Оттук поемаме ние.
Разбира се.
Внимателно с него.
Иначе ще ви нулира ума.
По кофти начин.
Ще внимаваме.
Кои са тези?
Те са от ЩИТ.
Всъщност са от Хидра, но тогава още не го знаехме.
Сериозно? Не сте знаели?
Изглеждат като злодеи.
Дребен си, но гласовит.
Слизам да координирам акцията.
Честно, как издържаш да не повърнеш?
Млъквай.
Ти си, приятелче.
Ето го камъка ни.
Добре.
Засили ме.
Мърдай. - Хей.
Приятел!
Няма повече място.
Мини по стълбите.
Да. Спри.
"Мини по стълбите." Мразя стълби.
Скиптърът ни е в асансьора,
минава през 80-и етаж.
Заемам се.
Към фоайето. - Ще се видим там.
Взехме нужното.
Тръгваме към д-р Лист.
Никакви проблеми, г-н Министър.
Капитане.
Нали координираше акция?
Промяна в плана.
Капитане.
Ръмлоу.
Министърът се обади току-що.
Аз поемам скиптъра.
Сър? Не разбирам.
Предупредиха ни за опит за кражба.
Съжалявам, Капитане.
Не можем да ти го дадем.
Трябва да се чуя с директора.
Няма проблем, доверете ми се.
Поздрави от Хидра.
Много стъпала!
Палечко, чуваш ли? Виждам наградата.
Време е.
Тръгвам.
Това спрей за тяло "Акс" ли е?
Да, имах си в бюрото за спешни случаи.
Да се съсредоточим.
Влизам в теб...
сега.
Къде отивате?
На обяд, после в Асгард. А вие сте...
Алекзандър Пиърс.
Той е шефът на хората зад Ник Фюри.
За приятели съм г-н Министър.
Ще помоля да ми предадете затворника.
Локи ще отговаря пред Один.
Ще отговаря пред нас. Один ще почака.
Трябва ми и куфарчето. Собственост е на ЩИТ от 70 години.
Предайте куфарчето.
Хайде, Стюарт Литъл, става напечено.
Няма да споря за рангове.
Обещай да не умираш.
Все пак ще ми причиниш само лека аритмия.
Не звучи много леко.
Искам куфарчето.
Знам, че имате влияние... - Тогава ми го дайте.
Правомощията... - Предайте го.
Хайде, Ланг!
Долу ръцете. - Няма време.
Ето сега!
Старк? - Старк?
Получава гърч.
Лекар! - Лекар!
Помогнете им.
Говори.
От машинката ли е?
Дишай.
Отлично. Чакай ме отвън, аз ще хапна.
Без стълби!
Дръж се, Старк.
Ще опитам нещо. Дано се получи.
Да!
Подейства от раз.
Откачена работа.
Не знаех дали ще стане.
Куфарчето. - Куфарчето е...
Къде е куфарчето? Къде е Локи?
Локи!
Това не биваше да става. - Издънихме се.
Локи?
Тони, какво става?
Кажи ми, че си намерил куба.
Не е за вярване.
Открих Локи. На 14-ия етаж е.
Не съм Локи.
И не искам да ти навредя.
Мога така цял ден.
Да, знам.
Знам.
Откъде го имаш?
Бъки е жив.
Какво?
Наистина е задникът на Америка.
Моля ви.
Съжалявам, не мога да помогна.
Ако ви дам камъка за вашата реалност, обричам своята.
С цялото ми уважение...
Не съм сигурен дали това е научно обосновано.
Камъните на безкрайността създават така наречения поток на времето.
Махнете един от тях
и потокът се разделя.
Това може да помогне на вашата реалност,
но не особено на новата моя.
В новия клон на реалността
без главното ни оръжие срещу силите на мрака
светът ни ще бъде прегазен.
Ще страдат милиони.
Кажете, докторе.
Вашата наука може ли да го предотврати?
Не.
Можем да го заличим.
Щом си свършим работата,
можем да върнем обратно всеки камък
в мига на вземането му.
Така, чисто хронологично...
в тази реалност...
камъните няма да са изчезвали.
Само че пропускате най-същественото.
За да върнете камъните, трябва да оцелеете.
Ще оцелеем. Ще оцелея. Обещавам.
Няма да рискувам реалност срещу обещание.
Дълг на Върховния магьосник е да пази Камъка на времето.
Тогава защо Стрейндж го предаде?
Какво казахте?
Стрейндж предаде камъка на Танос.
Доброволно ли? - Да.
Защо? - Нямам представа.
Може да е допуснал грешка.
Или грешката е моя.
Стрейндж е считан за най-добрия сред нас.
Значи е имал някаква причина.
Боя се, че може да сте прав.
Благодаря ви.
Разчитам на вас, Брус.
Всички разчитаме.
Стартирай диагностика.
Покажи ми паметта й.
Господарю, има някакво преплитане.
Бил е спомен, но не неин.
Някакво друго съзнание
споделя мрежата й.
Друга Небула.
Невъзможно.
Този дубликат е с дата...
девет години в бъдещето.
Къде е тази друга Небула?
В нашата звездна система, на Мораг.
Имаш ли връзка с нея?
Да, двете са свързани.
Претърси спомените на дубликата
за Камъни на безкрайността.
Тези камъни са били къде ли не през историята.
През нашата история.
Не са много удобните места,
където да се отбием.
Трябва да си набележим цели.
Правилно. - Пауза.
Земляни.
Отмъстители.
Шайка голтаци.
Какво е това отражение?
Увеличи, Моу.
Не разбирам.
Две Небули.
Не. Същата Небула
от две различни времена.
Задай курс към Мораг.
Сканирай паметта на дубликата.
Искам да видя всичко.
Дами, ще се видим после. Вървете.
Какво правиш?
Господи!
По-добре остави промъкването на брат си.
Не се промъквах, разхождах се.
Какво си облякъл?
Винаги го нося, обичам си го.
Какво ти е на окото?
А, окото.
Помниш ли битката в Харокин,
когато ме халосаха с меч в лицето?
Ти не си Тор, когото познавам.
Напротив.
Бъдещето не е било благосклонно към теб.
Не казах, че съм от бъдещето.
Отгледана съм от вещици, момче.
Виждам те не само с очи, знаеш това.
Да, точно от бъдещето съм.
Да, скъпи.
Трябва да говоря с теб.
Добре.
Главата му беше на една страна,
а тялото му - на друга.
Нямаше смисъл, беше твърде късно.
Просто стоях там.
Някакъв глупак с брадва.
Не си глупак.
Тук си, нали?
Търсиш съвет от най-мъдрия в Асгард.
Да.
Глупак не си.
Издънка?
Определено.
Това е малко грубо.
Знаеш ли какъв те прави това?
Като всички други.
Идеята обаче не е да съм като всички други.
Всички се провалят в очакванията за себе си, Тор.
Мярката за една личност, за един герой
е доколко е успял да бъде себе си.
Липсваше ми, мамо.
Тор! Взех го!
Дръжте заека!
Трябва да ти кажа нещо.
Не, синко, не трябва.
Тук си да поправиш своето бъдеще, не моето.
Става дума за твоето бъдеще.
То не е моя работа.
Здрасти.
Ти трябва да си мама.
Взех го. Да се омитаме.
Да имахме още малко време.
Не, това беше дар.
А сега върви и бъди мъжът, който си роден да бъдеш.
Обичам те, мамо.
Обичам те.
И яж салата.
Хайде, време е.
Сбогом. - Три...
Две... - Не, чакай!
Какво означава това?
Понякога отнема секунда.
Още съм достоен.
Майчице.
Сбогом, мамо. - Сбогом.
Значи е идиот?
Да.
Какво е това?
Инструмент на крадец.
В този миг излизат шипове
с набучени скелети.
Какви ги говориш?
В "Храма на Камъка на силата"
ще има много капани.
Боже. - Добре де. Продължавай.
Не съм била винаги такава.
Аз също.
Но работим с наличното.
Да се синхронизираме.
Три, две, едно.
Ти изби трилиони!
Бъдете благодарни.
Къде са камъните?
Няма ги вече.
На атоми са.
Използва ги преди два дни!
Използвах камъните, за да ги унищожа.
Това едва не ме уби.
Но работата е свършена.
И така ще си остане.
Аз съм неизбежен.
Какво си им направил?
Нищо.
Все още.
Не се опитват да ме спрат да сторя нещо в нашето време.
Опитват се да поправят нещо, което съм сторил в тяхното време.
Камъните.
Открил съм ги всичките.
Аз съм победил.
Изравнил съм космическите везни.
Това е вашето бъдеще.
Това е съдбата ми.
Баща ми е какво ли не.
Но не е лъжец.
Благодаря ти, дъще.
Може би бях твърде суров с теб.
Това е съдбата, вече изпълнена.
Господарю...
Дъщеря ви...
Не!
...е предател.
Това не съм аз. Никога не бих...
Не бих те предала.
Никога.
Знам.
Ще имаш възможност да го докажеш.
Не!
Той знае!
Бартън! Обади се.
Романоф!
Имаме проблем.
Хайде!
Обадете се, имаме...
Танос знае.
Танос...
Капитане.
Съжалявам, приятел, имаме проблем.
Истина е.
И сега какво?
Я ме остави.
Бях халосан с Хълк.
Каза, че имаме един шанс.
Това беше той.
Това беше. Шест камъка или нищо.
Шест камъка или нищо. - Повтаряш се.
Ти се повтаряш.
Стига! - Ти не искаше кражбата.
Не беше съгласен.
Сгреших. - Съсипа всичко.
Така, значи? - Да.
Други варианти с Тесеракта?
Няма други варианти.
Няма втори опит.
Никъде няма да ходим.
Имаме по една частица.
Това е, ясно? Използваме ли ги,
вече няма връщане.
Да, но ако не опитаме,
никой няма да се върне.
Измислих го.
Има начин да вземем Тесеракта и да набавим нови частици.
Спомних си нещо.
Военна инсталация в Ню Джърси.
Кога двата са били там?
Били са... Знам почти точно кога.
Колко почти? - Какво?
Къде ще ходим?
Знам, че са били там.
Кои? - Аз си знам откъде.
Какво има?
Явно ще импровизираме.
Супер. - Какво точно?
Скот, върни го в лагера.
Приготви се.
Какво има в Ню Джърси? - 0-4.
0-4.
0-7. - 0-7.
Ехо. - 1-9-7-0.
Сигурен ли си?
Капитане?
Стив? Прощавай.
Америка. Роджърс.
Ако го направите
и не се получи, няма да се върнете повече.
Благодаря за насърчението.
Имаш ли ми доверие?
Да.
Ти решаваш.
Да действаме.
НЮ ДЖЪРСИ 1970
СТИГА ПРИКАЗКИ
Ей, мъжки! Прави любов, а не война.
АРМИЯ НА САЩ ВОЕННА БАЗА "КАМП ЛЕХАЙ"
78-А ДИВИЗИЯ РОДНОТО МЯСТО НА КАПИТАН АМЕРИКА
Ясно е, че не си роден тук, нали така?
Идеята за мен да.
Представи си, че си от ЩИТ
и ръководиш квазифашистка шпионска организация.
Къде ще го скриеш?
Пред очите на всички.
Успех, Капитане.
Успех с проекта, докторе.
Нов ли сте?
Не точно.
Хайде, гадино.
ГАМА СИГНАТУРА ОТРИЦАТЕЛНА
ПОСТИГНАТО СЪВПАДЕНИЕ
Ето те.
Отново сме в играта.
Арним, вътре ли си?
Арним?
Хей!
Вратата е насам, приятел.
А, да.
Да сте виждали д-р Зола?
Да, д-р Зола. Не, не съм виждал никого.
Прощавайте.
Познаваме ли се?
Не, господине.
На посещение съм от МТИ.
МТИ.
Имате ли си име?
Хауърд.
Лесно се помни. - Хауърд...
Потс.
Аз съм Хауърд Старк.
Здрасти.
Здрависване, не дърпане. - Да.
Изглеждате ми болнав, Потс.
Добре съм, просто съм уморен.
Малко свеж въздух?
Ехо, Потс? - Да.
Би било чудесно. - Натам.
Добре.
Ами куфарчето?
Нали не сте от онези битници, Потс?
Ало? - Д-р Пим?
Да, това е номерът.
Капитан Стивънс се обажда.
Има пратка за вас.
Донесете ми я.
Там е работата, не можем.
Не разбирам. Мислех, че това ви е работата.
Да, обаче...
Кутията излъчва сияние
и някои от пощальоните ни се почувстваха зле.
Нали не са я отворили?
Отвориха я. По-добре елате.
Извинете! Сторете път!
Д-Р ХЕНРИ ПИМ
ПИМ ЧАСТИЦИ НЕ ПИПАЙ
Цветя и кисело зеле? Да нямате среща довечера?
Жена ми очаква дете.
А аз се застоявам твърде много на работа.
Поздравления.
Благодаря. Ще подържите ли? - Добре.
Докъде е с бременността? - Не знам.
Стигна дотам, да не може да търпи дъвченето ми.
Явно пак ще вечерям в килера.
Имам момиченце.
Бих предпочел момиченце.
Може да не се метне на мен.
Какво толкова лошо има?
Да речем, че всеобщото благо надделя доста над личния ми интерес.
И не ги познавахте?
Не, но бяха съмнителни.
Как изглеждаха? - Единият имаше хипарска брадица.
Тип Би Джийс или Мънго Джери?
Мънго Джери.
Чеслър е. Целият състав на ниво шест.
Вероятно проникване отвън.
МАРГАРЕТ КАРТЪР ДИРЕКТОР
Казах, доведете ги.
Опитват се, но ги спират мълнии.
О, за...
Ще видя прогнозата.
Това не са мълнии.
Избрахте ли име?
Ако е момче, жена ми иска да е Елмонзо.
Има време да си помислите.
Може ли един въпрос?
Когато детето ви се роди, бяхте ли притеснен?
Ужасно.
Да. - Чувствахте ли се подготвен?
Имахте ли представа как се борави с това нещо?
Буквално се учих в движение.
Мислех какво правеше моят баща.
Моят решаваше всеки проблем с пердах.
Мислех, че моят баща е бил суров.
Сега обаче си спомням само хубавото.
Ръсеше големи мъдрости.
Така ли, какви?
"С пари не можеш да си купиш дори секунда."
Умен мъж.
Правеше каквото можеше.
Това дете още не е родено, а вече съм готов на всичко за него.
Беше ми приятно, Потс.
Да.
Хауърд.
Всичко ще бъде наред.
Благодаря ти.
За всичко...
което правиш за родината.
Джарвис.
Виждали ли сме този човек?
Срещате се с много хора.
Струва ми се много познат.
Странна брада.
Ти си слаба.
Аз съм ти.
Можеш да спреш това.
Знаеш, че го искаш.
Видя ли какво става в бъдещето?
Танос намира Камъка на душата.
Интересува ли те как успява?
Искаш ли да узнаеш какво ти причинява?
Достатъчно.
Отвращаваш ме.
Но това не означава, че си безполезна.
Как изглеждам?
ВОРМИР 2014
Еха.
При други обстоятелства
щеше да е направо величествено.
Обзалагам се, че енотът не е изкачвал планина.
Технически той не е енот.
Все едно. Той яде боклуци.
Добре дошли.
Наташа.
Дъщеря на Иван.
Клинт.
Син на Идит.
Кой си ти?
Считайте ме за водач
на вас
и на търсещите Камъка на душата.
Чудесно.
Кажи ни къде е и те оставяме.
Де да беше толкова лесно.
Търсеното лежи пред вас.
Както и онова, от което се боите.
Камъкът е там долу.
За един от вас.
За другия...
За да вземеш камъка,
трябва да изгубиш онова, което обичаш.
Една вечна размяна.
Душа за душа.
Как е?
Господи.
Може би си измисля.
Не.
Не мисля.
Понеже знае името на баща ти ли?
Аз не го знаех.
Танос си е тръгнал оттук с камъка
и без дъщеря си.
Това не е съвпадение.
Да.
На всяка цена.
Ако не вземем камъка,
милиарди ще останат мъртви.
Да.
Май и двамата знаем кой ще е.
Мисля, че да.
Започвам да подозирам, че си мислим за различни хора.
От пет години имам една цел.
Да стигна дотук.
Затова е всичко, да върнем другите.
Не ми се превъзнасяй точно сега.
Да не мислиш, че го искам?
Искам да те спася, глупчо.
Аз пък не искам. И сега какво?
Наташа, знаеш какво съм правил.
Знаеш в какво се превърнах.
Не съдя за хората по най-големите им грешки.
Може би трябва.
Ти не го направи.
Голяма си напаст, знаеш ли?
Добре.
Печелиш.
Кажи на близките ми, че ги обичам.
Кажи им го сам.
Да ти се не види.
Почакай.
Пусни ме.
Не.
Недей, моля те.
Всичко е наред.
Моля те.
Не!
Взехме ли всичките?
Значи все пак се получи?
Клинт, къде е Нат?
Тя имаше ли семейство?
Да.
Нас.
Какво?
Какво правиш? - Само питах.
Държиш се, сякаш е мъртва.
Защо да е мъртва? Камъните са у нас.
Докато ги имаме,
можем да я върнем, нали така?
Ние сме Отмъстителите. Стегнете се.
Не можем да я върнем.
Какви ги...
Неотменимо е.
Не става.
Без да се обиждаш, но ти си земно създание.
А това е космическа магия.
"Не става" е твърде категорично.
Знам, че това е далеч извън възможностите ми,
но тя не е тук, нали?
Това ми е мисълта.
Не може да бъде отменено.
Или поне така каза онзи червеният във въздуха.
Ако искаш, говори с него.
Вземи си чука, полети там и говори с него.
Трябваше да съм аз.
Тя се жертва за проклетия камък.
Даде живота си.
Тя няма да се върне.
Нека жертвата й си заслужава.
От нас зависи.
Ще го сторим.
Бум!
Ръкавицата е готова.
Въпросът е кой ще щракне с пръсти.
Аз ще го направя. - Моля?
Всичко е наред.
Стига. Кротко.
Тор. Чакай.
Не сме решили кой ще я сложи.
И какво, ще седим и ще чакаме подходящ момент?
Нека поне го обсъдим.
Само със седене и зяпане на това нещо няма да върнем никого.
Аз съм най-силният сред нас и отговорността е моя.
Имаш право, но... - Мой дълг е.
Не е заради това. - Не е това.
Приятел... - Оставете на мен.
Нека го направя.
Нека направя нещо добро и правилно.
Не е само защото ръкавицата събира енергия за цял континент.
Казвам ти, не си във форма.
Според теб какво препуска във вените ми сега?
Топено сирене?
Мълния.
Да. - Мълния.
Тя няма да помогне.
Трябва да съм аз.
Видяхте какво стана с Танос.
Камъните едва не го убиха.
Никой от вас няма да издържи.
А как да сме сигурни за теб?
Няма как.
Но радиацията е предимно от гама лъчи.
Сякаш...
съм създаден за това.
Готов ли си?
Да действаме.
Помни, всички, които Танос затри преди пет години,
сега ги връщаш в този ден.
Не променяй нищо от петте години.
Ясно.
Фрайдей, задействай протокол "Хамбар", моля те.
Да, шефе.
Всички се прибират у дома.
Свалете я!
Чакайте. Добре ли си?
Кажи нещо, Банър.
Добре съм.
ОТВАРЯНЕ НА ПОРТАЛ 2014
Брус!
Не го местете.
Получи ли се? - Не знаем. Спокойно.
Лора
Скъпа.
Клинт?
Скъпа.
Хора...
Май се получи.
Не мога да дишам!
Отвори се!
Роуди, Ракета, бягайте оттук.
Измъкнете ме!
Хайде!
Роуди!
Помощ! Някой чува ли? Долното ниво се наводнява!
Какво?
Ще се удавим! Чува ли някой? Помощ!
Чакайте! Тук съм!
Тук съм. Чувате ли ме?
Капитане?
Добре.
Дъще.
Да, татко.
Значи това е бъдещето.
Добра работа.
Благодаря, татко.
Не подозират нищо.
С арогантните е така.
Върви.
Намери камъните и ми ги донеси.
Ти какво ще правиш?
Ще чакам.
Кажи ми нещо.
В бъдещето...
какво става с теб и мен?
Опитвам се да те убия.
Няколко пъти.
Но накрая
си ставаме близки.
Ставаме сестри.
Хайде.
Можем да го спрем.
Свести се, приятел!
Точно така.
Изгубиш ли го пак, остава за мен.
Какво стана?
Месим се във времето и то отвръща.
Ще видиш.
Какво прави?
Абсолютно нищо.
Къде са камъните?
Някъде под всичко това.
Знам само, че не са у него.
Нека да си остане така.
Знаете, че е капан, нали?
Да.
Но не ми пука.
Хубаво.
Важното е да сме в съгласие.
Този път да го убием както трябва.
Не можахте да понесете провала си.
И докъде ви доведе това?
Обратно при мен.
Мислех, че като залича половината живот,
другата половина ще процъфти.
Но вие ми показахте,
че това е невъзможно.
Докато някой помни какво е било,
винаги ще има такива, които не могат да приемат какво би могло да бъде
и ще се съпротивляват.
Да, ние сме си инати.
Благодарен съм.
Защото сега
знам какво трябва да направя.
Ще разруша тази Вселена
до последния й атом.
А после,
с камъните, които ми събрахте,
ще създам нова,
пълна с живот,
който не знае какво е изгубил,
а само какво му е било дадено.
Една благодарна Вселена.
Родена от кръв.
Те никога не ще узнаят.
Защото няма да сте живи да им разкажете.
Ще се видим отвъд.
Дръжте се! Идвам!
Да!
О, здрасти.
Теб те познавам.
Татко...
Камъните са у мен.
Какво?
Спри.
Предаваш ли ни?
Не е нужно да го правиш.
Аз съм това.
Не, не си.
Видя какви ставаме.
Небула, послушай я.
Можеш да се промениш.
Той няма да ме остави.
Не!
Добре, Тор, давай.
Шефе, събуди се!
Знаех си!
През всичките ми години на завоевателство...
насилие...
клане...
никога не е било лично.
Но да знаете,
че това, което ще направя с упоритата ви досадна планетка,
ще ми достави удоволствие,
при това голямо.
Капитане, чуваш ли ме?
Капитане, тук е Сам. Чуваш ли ме?
Погледни наляво.
Това ли са всички?
Какво, още ли искаше?
Отмъстители!
Заедно.
Умри!
Не, дай ми го. Ти вземи малкия.
Хей!
Майчице!
Няма да повярвате. Помните ли в космоса?
Като станах целият в прах?
Припаднал съм, а като се свестих, ви нямаше.
Д-р Стрейндж беше там и каза:
"Минаха пет години. Нужни сме им".
И после пусна жълтите искри.
Така ли? О, не.
Какво правите?
Много мило.
Гамора?
Мислех, че съм те изгубил.
Не ме докосвай!
Първия път пропусна.
Втория път уцели и двата.
Това ли е той?
Сериозно?
Изборът беше между него и дърво.
Капитане!
Какво да правя с това нещо?
Отнеси камъните възможно най-далеч!
Не!
Трябва да ги върнем обратно.
Няма как. Танос унищожи квантовия тунел.
Момент!
Имаме и друга машина на времето.
Някой да вижда грозен кафяв ван?
Да, но няма да ти хареса къде е паркиран!
Колко време ти трябва да го подкараш?
Към десет минути.
Давай. Ще ти донесем камъните.
Заемаме се, Капитане.
Хей.
Каза, че шансът ни е едно на 14 милиона, нали?
Кажи ми, че е този.
Ако ти кажа какво ще се случи,
то няма да се случи.
Дано да си прав.
Тук е пълен хаос.
Не пали.
Какво? - Не пали.
Ще опитам с жичките.
Къде е Небула?
Не отговаря.
Господарю...
Клинт!
Дай я на мен.
Ти ми отне всичко.
Дори не знам коя си.
Ще узнаеш.
Ще я хвана!
Активирай смъртоносен режим.
Огнен дъжд!
Но, господарю, войската ни!
Изпълнявай!
Виждате ли това?
Ще се справя.
Ще се справя. Добре, няма.
Помощ! Помогнете!
Ей, Куинс, внимавай!
Дръж се, хлапе.
Здрасти! Приятно ми е...
Божичко!
Какво е това?
По какво стрелят?
Нещо навлезе в атмосферата.
О, да!
Денвърс, трябва ни малко помощ.
Здрасти, аз съм Питър Паркър.
Здравей, Питър Паркър.
Имаш ли нещо за мен?
Не знам как ще минеш през това.
Не се безпокой.
Тя си има подкрепление.
Аз съм неизбежен.
А аз...
съм...
Железния човек.
Г-н Старк?
Хей!
Г-н Старк. Чувате ли ме?
Аз съм Питър.
Хей.
Победихме, г-н Старк.
Победихме! Вие го направихте, сър.
Съжалявам.
Тони.
Здравей.
Здрасти, Пеп.
Фрайдей?
Жизнени функции критични.
Тони?
Погледни ме.
Ние ще сме добре.
Вече можеш да си починеш.
Всеки иска щастлив край, нали?
Но невинаги става така.
Може би този път.
Надявам се, че ако пуснеш това,
ще е за празник.
Надявам се семействата да се съберат, да си върнем всичко.
И да се възстанови някаква нормална версия на планетата.
Ако съществува такова нещо.
Господи, какъв свят. Сега Вселена.
Ако някога ми беше казала, че не сме сами,
да не говорим чак до такава степен, нямаше да се изненадам...
Но кой да знае?
Какви епични сили на мрак и светлина се разгърнаха.
И, за добро или за лошо,
това е реалността, в която Морган ще трябва да намери начин да порасне.
Така че реших да запиша малък поздрав
в случай на ненавременна кончина. От моя страна.
Не че смъртта някога не е ненавременна.
Това пътуване във времето, което ще правим утре,
ме накара да се замисля дали ще оцелеем. Това е.
Но точно това е геройството. Краят е част от пътя.
Какво се впрягам?
Всичко ще се нареди точно както трябва.
Обичам те три хиляди.
ДОКАЗАТЕЛСТВО, ЧЕ ТОНИ СТАРК ИМА СЪРЦЕ
Ще ми се да имаше начин да й кажа.
За това, че победихме.
Успяхме.
Тя знае.
И двамата знаят.
Как си, мъник?
Добре.
Добре ли си? - Да.
Добре. Гладна ли си? - Да.
Какво ти се яде?
Чийзбургери.
Баща ти обичаше.
Добре.
Ще ти купувам чийзбургери на воля.
Добре.
И така,
кога да те очакваме отново?
По този въпрос...
Тор, народът ти се нуждае от крал.
Не, те вече си имат.
Колко смешно.
Ти май говориш сериозно?
Време е да бъда този, който съм,
а не този, който се очаква да бъда.
Но ти си лидер.
Това си ти.
Ще направя доста промени тук.
На това разчитам,
Ваше Величество.
Ти какво ще правиш?
Не съм сигурен.
За първи път от хиляда години нямам предначертан път.
Обаче си имам превоз.
Тръгвай или оставаш, косматко.
ТЪРСЕНЕ
Ето ни!
Дървен! Радвам се да те видя.
Асгардците на галактиката отново са заедно.
И така, накъде?
Хей.
Да си знаеш, че корабът още е мой.
Аз командвам тук.
Знам. Разбира се.
Разбира се.
Ето, съгласяваш се, но пипаш картата.
Все едно не си осъзнал, че командвам аз.
Просто си несигурен, Куейл.
Куейл ли?
Само се опитвам да ти бъда от полза.
Куил.
Това казах.
Трябва да се биете за лидерството.
Звучи справедливо.
Не е необходимо. - Не е.
Имам бластери, но може и с ножове.
О, да! Използвайте ножове, моля ви.
Да. Ножове.
Аз съм Грут.
Не е необходимо.
Няма да се ръгаме.
Всички знаят кой командва тук.
Аз.
Нали?
Да, ти.
Разбира се!
Разбира се.
Запомни,
върни камъните в мига на вземането
или ще отвориш куп досадни алтернативни реалности.
Не се безпокой.
Ще окастря всички разклонения.
Аз все пак опитах.
Когато бях с ръкавицата с камъните, се опитах да я върна.
Тя ми липсва.
На мен също.
Ако искаш, мога да дойда с теб.
Ти си добър човек, Сам.
Но това е моя отговорност.
И без глупости, докато ме няма.
Как бих могъл? Вземаш цялата глупост със себе си.
Ще ми липсваш, приятел.
Всичко ще е наред, Бък.
Колко време ще отнеме?
За него - колкото му трябва. За нас - пет секунди.
Готов ли си, Капитане?
Чакаме те тук, нали така?
Точно така.
Квантова реалност след три...
две...
едно.
Връщане след пет...
четири...
три, две...
едно.
Къде е?
Не знам. Профуча през маркера.
Трябваше да е тук.
Върни го.
Опитвам се. - Хайде!
Казах, че се опитвам. - Сам.
Върви.
Капитане?
Здравей, Сам.
Нещо се е объркало или е станало както трябва?
След като върнах камъните, си казах...
Може пък...
да опитам от онзи живот, за който ми говореше Тони.
И как се получи?
Беше прекрасно.
Радвам се за теб.
Наистина.
Благодаря.
Само едно ме тревожи.
Това, че трябва да живея в свят без Капитан Америка.
Това ми напомня.
Изпробвай го.
Как го усещаш?
Сякаш е на някой друг.
Не е.
Благодаря ти.
Ще дам всичко от себе си.
Точно затова е твой.
Искаш ли да ми разкажеш за нея?
Не.
Не мисля.
ПРЕВОД МИЛЕНА БОРИНОВА