Bortom idéer om rätt och fel finns det ett fält.
Jag träffar dig där - Rumi (1207-1273)
Mamma?
Tack.
Hjälp mig att sätta mig upp.
Jag har inte mycket tid kvar.
Jag måste veta att du klarar dig.
- Vi klarar oss. - Hämta kartan.
Jag vet att vi gått igenom det, men bara en gång till för min skull.
Visa mig vägen.
Och varför den vägen?
Jag ska hålla mig så nära vattnet som möjligt. Vattnet håller mig säker.
- Och det här? - Dåligt.
- Varför det? - Vinden gömmer sig i städerna.
- Och var mer? - Öppna områden utan vatten.
- Och här? - Måste jag vara försiktig.
- Titta, lyssna och använda scannern. - Och?
Var aldrig ute i det öppna på natten. Inte ens nära vatten.
- Lovar du? - Ja.
Kom hit.
Jag önskar att vi hade kunnat åka dit tillsammans.
Jag med.
Om jag bara vetat vad de gjort mot mig...
Mamma? Mamma?
- Vem är du? - Sira. Vem är du?
Jag heter Lily.
- Vad gör du här? - Jag var med några när vinden kom.
- Vi flydde och jag tappade bort dem. - Jag såg en man igår kväll.
- Han flydde från vinden. Var han med er? - Jag vet inte.
- Okej... Jag måste gå nu. - Vart ska du?
Till stället där önskningar uppfylls.
Får jag följa med?
Okej.
- Var tyst tills vi kommer till vatten. - Jag vet.
- Vad är det där? - Den upptäcker vinden.
- Och när den tar människor? - Ja.
- Var fick du den ifrån? - Min mamma gav mig den.
Var han med er?
Jag vet inte vem det är.
- Kan vi prata nu? - Ja, men...
- ...tyst. - Så var ligger platsen?
- Här. Och vi är här. - Vad långt bort.
Ja.
Och man får önska sig vad som helst där?
- Japp. - Hur vet du det?
- Mamma sa det. - Är hon här?
Nej. Hon... dog.
Ska du önska att hon blir levande igen?
Hur många önskningar får man? Bara en?
Jag vet inte.
Okej...
Vi kan inte gå igenom här. Vi måste gå tillbaka och runt.
Sira, din scanner.
Hur gjorde han det där?
Jag vet inte.
- Han måste ha en särskild kraft. - Jag vet inte.
- Tror du att de kan hjälpa oss? - Nej, Lily.
Det börjar bli sent. Vi får nog övernatta här ikväll.
Vi kan inte stanna här.
Ge mig era väskor.
Töm fickorna.
- Töm fickorna. - Jag har inget.
Du, pojke. Följ med mig.
- Vad är det här för ställe? - En tillflyktsort.
- Tillflyktsort? - En säker plats.
Vänta!
Jag kommer tillbaka senare. Det kommer att läka.
Kommer det?
Ett lågt pris att betala för det skydd han ger oss.
Vi vänjer oss vid det.
Sätt dig.
Vad är det här?
Den starka, tysta typen?
Man använder den för att avleda vinden.
- Hur? Visa mig. - Du vet ju.
- Du använde den på ängen. - Det stämmer inte helt.
Du är inte den första som har en sån. Ägaren till den här måste ha gjort något -
- för jag kan inte få igång den och... testa den, och ja...
- Du vet nog resten. - Så du låtsades?
Ja.
- Det var vattnet. - Intelligent pojke!
Ja.
Jag vet att du känner till den påverkan vattendrag har på vinden.
Jag kan se det på din karta, men det du inte vet -
- är att om man konfigurerar rätt mängd vatten i rätt geometriska mönster -
- har det en liknande effekt.
Ja, jag håller med dig. Jag förstår det inte heller.
Synd att uppfinnaren inte lever längre.
Din karta...
Jag känner till området.
Det finns inget där.
Jag tänker fråga dig en gång till. Hur får du den att avleda vinden?
Du vet väl att jag kan slå det ur dig, men kvinnorna uppskattar det nog inte.
I motsats till vad du tror, så har de gränser.
Visst.
Om du inte visar mig, så kanske din lilla vän gör det.
- Hon vet ingenting. - Vi får väl se.
Jenna!
- Förbered flickan för ett prov. - Ja.
Min kära. Vår lilla vän vill inte samarbeta.
Jag hoppas att det här kan få honom på andra tankar.
Då så.
Vad jag vill att du ska göra...
...är att gå fram till den där flaggan.
Iväg med dig.
Jag vill inte.
- Stanna här. - Jag vill inte.
- Vill du se din vän skadas? - Nej.
Då stannar du här.
- Varför gör vi så här? - För att försäkra oss om att överleva.
- Men det är fel. - Vi är bortom rätt och fel...
...i den här nya världen.
Ifrågasätter du mig igen, så råkar du ut för samma öde.
- Är det förstått? - Ja.
Bra.
Så... det här är vad som händer med de som inte samarbetar.
Då så. Sätt igång.
Jag hade rätt.
Allt det här hade kunnat undvikas om du bara hade hjälpt till.
- Ta dem tillbaka. - Och högtalar-apparaten?
Ja, hämta den.
Nej, jag gör det.
Jag skulle inte vara mycket till beskyddare om du fick göra det, visst?
Så länge de tror att han skyddar dem blir de aldrig fria.
Det är vattnet som stoppar vinden.
Det är hans krafter. Kraften han har inom sig, samma som du.
Den hjälper mig bara att kontrollera den. Ingenting annat.
Den han har är trasig.
- Tänk om du har fel. - Det har jag inte.
Stäng av den. Stäng av den!
Sira, får jag prata enskilt med Lily?
Okej.
Jag är ledsen för det som hände.
Om vi känt till sanningen hade han aldrig fått göra det han gjorde.
Jag har pratat med Sira. Och jag förstår varför han måste ge sig av.
Men du kan stanna här... hos oss.
- Jag följer med Sira. - Varför?
- Vad finns därute? - En plats där önskningar uppfylls.
Och vad ska du göra när du kommer dit?
Önska att pappa kommer tillbaka.
Har du berättat för Sira?
- Varför inte? - Han vill ha tillbaka sin mamma...
...och man får bara önska sig en sak.
- Hur vet du att det bara är en önskning? - Det gör jag inte.
Det är en lång resa för att ta reda på det.
Det är okej. Det har redan varit en lång resa.
Hoppas att båda era önskningar uppfylls.
- Vad sa hon? - Hon vill att jag stannar.
- Vill du stanna? - Nej.
Vill du att jag stannar?
Tja... Det är en lång resa, Lily. Och det som hänt hittills...
Jag bryr mig inte. Jag vet att du skyddar mig.
- Ja, men tänk om jag inte kan det? - Det vet jag att du kan.
Farväl... och tack.
Varför jagar inte vinden hästarna?
Jag vet inte. Den bryr sig inte om djuren.
Vad är det?
Ingenting.
Hur fan gjorde du det där?
Ställ er bakom mig! Fort!
- Jag tänker inte skada er. - Sira?
Det börjar bli sent. Vi måste gå in.
Han har rätt.
- Vet du något ställe? - Det finns ett hus...
...precis bakom träden.
Okej.
- Stanna här så kollar jag däruppe. - Jag tror inte att du behöver den där.
Säkrat. Så vill ni göra er redo för natten?
- Vad är det där? - En bok med rim.
Brisen i gryningen har hemligheter att förtälja. Somna inte om.
Du måste fråga det du verkligen vill. Somna inte om.
Folk går fram och tillbaka förbi dörren där två världar möts.
Dörren är rund och vidöppen. Somna inte om.
Vem är Rumi?
- Han var poet. - Lever han fortfarande?
Nej. Han dog för länge sen.
Okej... Hoppas att ni gillar bönor.
Det hade kunnat vara värre.
Så vad är din historia?
- Det är okej... - Nej, det är inte du.
Jag har inte haft många samtal de senaste tre månaderna.
Jag tillhör den brittiska armén. Stationerad i Limster.
Jag var på permission. Jag hade precis gift mig.
Sen fick jag... ett nödsamtal till basen.
När jag kom dit hade olyckan varit framme och ingen fanns kvar.
De senaste tre månaderna har jag tagit mig tillbaka hit för att... hitta min fru.
Sen såg jag barnen och här är vi.
- Hittade du din fru? - Nej...
Jag beklagar.
- Och du? - Jag undervisar.
Undervisade, elektromagnetik på ett universitet inte långt härifrån.
Vi kontrollerade kollisionsdata på rutin från CERN.
Inget speciellt. Det vanliga nattskiftet för mig som saknar ett socialt liv.
Jag gick på toaletten och när jag kom tillbaka hade alla försvunnit -
- och all utrustning var död. Enda ledtråden var en skrivare som visade -
- ett stort hack innan allt stannade.
- Vad är det här? - Det runda är ljudet från nålen.
- Så det här är från CERN? - Ja. Något hände där...
...och nu är de flesta av oss döda. Samtidigt har något annat kommit hit -
- som är inställt på att göra slut på resten av oss.
Vad det än är, så dras det till konstgjorda ljud -
- och därför gick städerna under först.
När du säger "det", talar du om vinden?
Ja.
När han såg vinden blev han rädd. Han ropade: "Herre, rädda mig".
- Från Bibeln? - Ja.
- Tror du att Gud ligger bakom? - Kanske. Ärligt talat vet jag inte.
Om du är kristen så borde du väl vara pacifist?
- Du skall icke döda och sånt. - Ja. Sånt här gör det komplicerat.
Det är rätt enkelt nu. Det finns inte några kvar.
- Hur klarade du dig levande därifrån? - Den natten tog jag en kall dusch...
...för att vakna upp. Vattnet i rören omkring mig motade bort den.
Är det inte bara stora vattendrag som avleder vinden?
Mindre geometriska ansamlingar funkar ibland, ibland inte.
Som regnet. Det gör inte mycket förutom att sakta ner den. Det är märkligt.
- Men det är främst vatten, va? - Jag skapar inte reglerna.
Jag var på väg till en gammal professors ställe när jag hamnade i knipa.
- Vad finns hos din professor? - Utrustning som fortfarande fungerar.
Allt som rörde sig vid tidpunkten är permanent förstört.
- Några teorier? - Teorier? Jo då.
Ett sätt att bevisa dem? Nej.
- Tills nu. - Pojken?
Du såg hur han använde scannern och den inverkan det hade på vinden.
- Han stoppade den. - Om vi kan kopiera det...
...kan vi skydda oss själva medan vi löser det och kanske vänder på allt.
Grabben har... Jag skulle säga att han har militära kvalitéer.
Men jag har aldrig sett något liknande.
Vi borde hämta hit honom.
Sira?
Scannern du använde därute. Var fick du den ifrån?
- Min mamma gav mig den. - Och var fick hon den ifrån?
Jag vet inte.
Får jag titta på den?
- Vad gjorde din mamma? - Hon jobbade för regeringen.
- Vad gjorde hon för dem? - Jag vet inte riktigt.
- Hon ville inte prata om sitt arbete. - Var är hon nu?
Död.
Jag beklagar.
Hur vände du vinden?
Tja... I tanken gör jag de blå och gröna linjerna likadana som de röda.
Och då stannar vinden bara.
Visade... din mamma hur man gör?
Ja.
- Men hur visste hon? - Jag vet inte riktigt.
Okej...
Får jag fråga vart ni var på väg?
- Till platsen där önskningar uppfylls. - Önskningar?
Och vad händer där?
Man önskar sig något.
- Och den uppfylls? - Ja.
- Var ligger det här stället? - Jag ska visa dig.
- Sira. - Det är ingen fara. Ni kan lita på oss.
Vi är här... och här ligger det.
- Gjorde du den här? - Nej, min mamma.
Hur kunde din mamma veta var det låg?
- Jag vet inte. - Tack, Sira.
Mamma sa åt mig att hålla mig borta från folk i uniformer. Särskilt soldater.
Ja... Din mamma gav dig ett bra råd, Sira.
Har du dödat någon?
Ja, det har jag.
Varför det?
Jag vet inte.
Ni två måste vara trötta. Ni borde vila.
Så vad tänker du?
Det ligger något i vad han berättat.
Stället de ska till... Jag har hört om liknande ställen där önskningar uppfylls.
Önskningar?
- Tror du på det? - Världen är upp och ner.
Jag har ingen rationell grund till att förneka det. Allt jag vet...
...är att han tror på det. Han har visat upp en kraft vi behöver för att överleva.
- Jag svor att jag skulle skydda honom. - Du talar som en sann soldat.
Nej, det är inte så.
Han är bara en liten pojke.
Och han kan bli utnyttjad. Han är värdefull, inte bara för oss.
Vart skulle du ta honom? Till en armébas?
- Det finns inga kvar. - Jag vet inte, Jesse.
Dessa scanners, tänk på det... Finns det en måste det finnas flera.
Han kanske kan lära oss att använda dem för att sydda oss själva... och andra.
- Så du är nyfiken på det här stället? - Ja, jag försöker förstå allt bara.
Tänk om hans mamma har rätt om platsen som uppfyller önskningar?
Då hade någon redan önskat att vinden slutat göra det den gör.
Jag vet inte, men det kan vara värt en resa för att ta reda på det.
Så vida du inte har något bättre för dig.
Tror du att de följer med oss?
Jag vet inte.
Tror du att de har önskningar som de vill uppfylla?
Tja... troligen.
Tänk om de bara vill följa med för att du är speciell?
Jag vet inte, Lily.
- Okej då. God natt. - God natt, Lily.
Tror du på pojken?
Aldrig trott på sagor. Som jag ser det är platsen ytterligare en abnormalitet...
- ...och en jag kan lära mig något av. - Hur då? Vi har ingen utrustning.
Professorns ställe är inte långt bort. Han har förhoppningsvis det jag behöver.
Du såg också platserna på kartan. Det är inland.
Inga stora vattendrag vilket innebär att vi inte kan skydda oss alls.
Om mina efterforskningar stämmer så har vägen från basen hit inte heller -
- särskilt mycket vatten, så hur klarade du dig?
Träning. Jag tränades till att vara tyst och anpassa mig till miljön.
Jag lärde mig att känna av vinden när den närmade sig.
Förändrat lufttryck. Ljud i bakgrunden.
Men den överraskade mig några gånger.
Jag använde geväret för att överraska den. Ljudet lockade till sin vinden -
- och då kunde jag fly därifrån.
Så det var vad du gjorde därute... på ängen.
- Tack. - Ingen orsak. Vinden kom rätt nära dig.
- Det var rätt smart. - Kanske det.
Tills jag försökte springa ifrån den i Jeepen vilket inte gick så bra.
- Men du är här, så... - Knappt.
- Och du? Hur klarade du dig så länge? - Ren tur framförallt.
Som just försvann innan grabben ingrep. Vi borde vara säkra med er två.
Okej, Jesse.
Okej, du kan räkna med mig.
Då var det bestämt. Vi ger oss iväg tidigt till professorns ställe -
- och hämtar det vi behöver.
Den ger sig av.
Okej.
- Hur mår de? - Bra.
Bra, bra...
- Du borde vila. - Ja... det ska jag.
Du med.
Jay och jag hade ett långt samtal igår och vi vill gärna följa med er.
Okej.
- Lily? - Om det är okej för Sira så.
- Men vi måste ta en omväg. - Hur lång?
Jag kan visa dig på kartan.
- Nej, det är för nära stan. - Och? Städerna är döda.
Vinden gömmer sig i städerna. Det är där den sover.
Vi har dig och din scanner och är extra försiktiga.
Nej.
Min scanner kan inte upptäcka vinden om den sover. Bara om den är vaken.
Sira, hör på. Vi förstår varför du är rädd för staden och du har rätt.
Det är väldigt farligt, men jag kan höra vinden och leda oss bort från den.
Varför måste ni dit?
Med rätt utrustning...
...så kan vi ta reda på hur du gör det du gör och skapa en maskin för det.
Och göra det för oss alla.
- Jag antar det. - Okej, då tar vi oss dit...
- ...och hämtar utrustningen. - Nej!
- Varför inte? - Jag sa ju det. Det är för farligt.
Men Jay hjälper oss och du kan skydda oss.
- Inte i staden, Lily. - Men jag följer med.
Visst.
Sira?
Sira, du måste tänka på oss alla från och med nu.
Sira?
Och nu?
Jessie? Jessie?
Vad tänker du? Vi kan inte bara lämna honom.
Det är han som lämnar oss. Det är hans beslut.
Nej, vi måste vara vuxna.
- Där är det. - Bor han där?
- Ja. - Stort ställe.
Är det ett problem?
Kom.
- Vad är det? - Jag går inte in dit.
- Inte jag heller. - Klarar ni er härute?
Okej.
Och nu?
Vi väntar utanför.
Marcus?
Är det han...
...därnere?
Marcus... din idiot!
Jag är ledsen.
Scanners.
De fungerar.
Så vad är allt det här?
Partikelkvantfysik. Mycket av hans analys var data från CERN, men...
...det mesta förstår jag mig inte på.
- Är det där din mamma? - Ja.
Vad söt hon är.
- Hon ser ledsen ut. - Hon ville inte lämna mig ensam.
Du är inte ensam.
- Och din mamma? - Hon dog när jag var liten.
Pappa tog hand om mig. Men jag vet inte var han är nu.
- Har du något foto? - Nej.
Kom igen.
Den funkar.
Stäng av den nu! Vi sticker härifrån.
Inte utan den här.
Spring!
Sira!
Vi borde inte ha kommit hit.
Jag går och pratar med honom.
Sira?
Jag är ledsen.
Ledsen att vi gjorde så här mot dig.
Och jag önskar verkligen att hon var här.
Du är en modig kille.
Jag är glad att du är med oss.
Vila lite.
Var det värt det?
Det är orättvist.
Förlåt.
Jag tror att vi kan kopiera det han gör.
Jag måste kalibrera den så att vinden avleds istället för att lockas hit.
Ja...
- Jag gör det nästa gång han gör sin grej. - Kommer det att funka?
Jag är inte säker.
Jag är inte säker på något längre.
Hur långt kvar?
Det är fortfarande en halv dag bort.
Vad tror du att han önskar sig?
Det är uppenbart. Jag vet inte...
Och du?
Jag vill att allt blir som det var.
Okej.
Vad är det för fel med det?
Se dig omkring.
Världen klarar sig rätt bra utan oss.
Så vi ska bara ge upp?
Återvända till Edens lustgård, -
- men be Adam och Eva att inte klanta till det igen?
Det vore nåt.
Världen därute. Vad är så trasigt att det måste lagas?
Jag vill överleva.
Ja, självklart.
Självklart...
Det är ingen fara, Jess.
Vila nu. Vi har en lång dag imorgon.
Uppfattat.
Utvilad?
Vi trodde att vi förlorat dig för ett ögonblick.
Kom nu.
Jessie, vi måste härifrån nu!
Vänta. Den anfaller oss inte.
Den passerar utan att anfalla.
Jag har aldrig sett det förut.
Herregud...
Det är omöjligt...
Vem är det, Jay?
Min fru.
Det är min fru.
Jag kan hjälpa dig dit.
- Ska du gå in? - Ja.
Låt mig rigga först.
Jessie. Snälla, skynda dig.
Säg till när du är redo.
Jag är redo.
Nu.
Jay! Spring!
Sira? Sira, vakna.
Är du okej?
Var är Jay?
Han är död.
Vem är det?
Min mamma. Det är min mamma.
Nej! Sira, nej! Du får inte gå dit.
- Du såg vad som hände med Jay. - Jag måste gå dit.
Hjälper du mig?
- Sira, din scanner. - Jag behöver den inte.
Sira!
Brisen i skyminingen har en hemlighet att förtälja. Somna inte om.
Du måste fråga om det du verkligen vill. Somna inte om.
Åh, nej...
Hon var min börda.
Du måste ta ett beslut.
- Det kan jag inte. - Följ ditt hjärta.
Vi har inte mycket tid kvar.
Den faller ihop!
Folk går fram och tillbaka. Vi korsar dörren där två världar möts.
Dörren är rund och öppen.
Somna inte om.
Är du okej?
Du räddade Lily.
Du var så duktig.
- Vad är det där? - Ett brev från mamma.
Det låg där i gräset.
Ska vi öppna det?
Det är en ny karta.
Det är omöjligt.
Jag vet var det ligger.
- Vad tycker du? - Att vi tar oss dit.
Det är långt bort.
Det är okej.
Vi har redan rest långt.
Översättning: Jon Underdahl Ordiovision