‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- חבר ציפור -‬
‫- בעיה - פתרון, לא נגיש -‬
‫איפה אוכל להשיג סכין?‬
‫היי, נחש מה עשיתי. מה זה?‬
‫לא יודע. מצאתי על הרצפה.‬ ‫האמת שכל סלט הרצפה טעים.‬
‫לא, התכוונתי, מה זה?‬
‫- היומן של בי -‬
‫זה פרטי.‬
‫כן, אני יודעת. זה היומן שלי.‬
‫- כבר לא היומן של בי -‬
‫יפה וגנבני.‬
‫אלו הסודות שלי!‬
‫אוקיי!‬
‫כבדי את הפרטיות שלי!‬
‫בסדר, הבנתי. רגע.‬
‫דוחה!‬
‫סלח לי.‬
‫דביקי, לא!‬
‫בוקר טוב, מרלין!‬
‫- צ'יפס בטעם טבעי -‬
‫- אנרגיה לעבודה! -‬
‫נראה בסדר.‬
‫לא! קדימה, תעבוד!‬
‫קדימה! בבקשה! אני צריכה תירוץ‬ ‫כדי להישאר בחדר שלי כל היום.‬
‫קאס! את האדם הכי חכם שאני מכירה!‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫אני זקוקה לעזרתך!‬
‫אני ב…‬
‫באמצע איזה משהו.‬
‫בבקשה!‬
‫אני עסוקה קצת.‬
‫עסוקה וחכמה.‬
‫הוא מת.‬
‫לא, מנמנם. רואה? מצב שינה.‬
‫בסדר, אז בואי נילחם!‬
‫מה?‬
‫לא שמעת אותי?‬
‫שאגביר את האימהות בשבילך?‬
‫- קאס מכוערת -‬
‫"קאס מכו…"‬
‫מה שתגידי. אני לא מרביצה לאישה הרה.‬
‫אם לא תילחמי בי, אני אלחם בחדר שלך!‬
‫כי אני נלחמת בשביל שניים עכשיו! כן!‬
‫בסדר, אני בוחרת בך.‬
‫ידעתי.‬
‫תילחמי בי ובתינוק שלי!‬
‫מוזר. אף פעם לא הייתי פה.‬ ‫יש כאן ריח של…‬
‫הריח שלך.‬
‫היית כאן.‬
‫לא, אף פעם.‬
‫טוב… בסדר.‬
‫תסדרי את זה.‬
‫על מה אני מסתכלת?‬
‫הגוף שלו היה דייסתי לאחרונה,‬
‫אבל היום זה במיוחד…‬
‫דוחה.‬
‫אל תסתכלו בבושה שלי.‬
‫אני לא יכול לשאת מגע. זה כמו אלף מחטים.‬
‫השקד היה זה מכוסה בכל כך הרבה אבק‬ ‫שהוא נראה כמו שזיף.‬
‫מה עשית, בי?‬
‫בטח עשית משהו מוזר שהרס את החתול הזה.‬
‫אני לא חתול.‬
‫אני… מה אם התהפכתי ומעכתי אותו בשנתי?‬
‫אנשים עושים דברים איומים כשהם ישנים.‬
‫האמת שאני אוהב את שקדי האבק האלו.‬ ‫הם כמו שוקולד עם מילוי מפתיע.‬
‫החברה שלי תעזור לך.‬
‫תירק את זה.‬
‫מוזר.‬
‫אני יכול להמשיך ככה כל היום!‬
‫מה הרעש הזה?‬
‫מגניב.‬
‫אולי נשפוך עליו מים?‬
‫תתרחקו ממני, מוזרות שכמוכן!‬
‫תשמעי, מרלין רופא,‬ ‫אבל אני חושבת שאפילו הוא לא יוכל לעזור.‬
‫אני בן אדם.‬
‫זאת אומרת, היי, הוא נראה שמח למדי.‬
‫רואה? חיוך.‬
‫טוב, עשיתי את זה. להתראות.‬
‫מה אעשה היום בלי מחשב?‬
‫אל תפילי עליי את התינוק הזה!‬
‫חוששת ממשקל התינוק שלי, קאס?‬
‫אל תעשה את זה, קריספין!‬
‫אני אעשה את זה. אתה לא יכול לעצור אותי.‬
‫לא! אתה תהרוס אותם! הם מושלמים ככה!‬
‫אתה לא כאן כדי לעשות את זה בשבילי, נכון?‬
‫לא!‬
‫טוב לתינוק!‬
‫אני אוודא שיאשפזו אותך, מכשפולה.‬
‫עם צירים.‬
‫למה נשארתי לאכול צ'יפס?‬
‫עכשיו מביך מדי פשוט ללכת.‬
‫אידיוט טיפש, קריספין.‬
‫טיפש!‬
‫יופי. הן מתרחקות.‬
‫תרחיקי ממני את הר הג'לי הרוטט הזה!‬
‫תבעט, תינוק! עכשיו!‬
‫- כבר לא היומן של בי -‬
‫מה?‬
‫אני חוששת שזה יקרה שוב.‬
‫מה יקרה שוב?‬
‫שהגוף שלך ישתנה.‬
‫הראש נשאר אותו דבר,‬ ‫אבל הגוף נהפך למשהו אחר.‬
‫אני עדיין רעב.‬
‫יש עוד משהו לאכול על הרצפה? זה טאקו?‬
‫לא.‬
‫זה לימון מיובש לגמרי.‬
‫לאכול מהרצפה!‬
‫הגוף שלך נהפך למוזר כשאתה אוכל מהרצפה!‬
‫אתה צריך לאכול מצלחות.‬
‫לעולם לא.‬
‫כן, לעולם לא.‬
‫טוב, לפחות קאס הראתה לנו איך לסדר את זה.‬
‫האם הסטראוטיפ של כוח-על אימהי באמת נכון?‬
‫אנחנו לא יודעים, קאס.‬ ‫אולי תגידי לנו מה דעתך, ברוב רחמ-ייך?‬
‫כדאי שנשיג לקאס מחשב נייד חדש.‬
‫לא בטוח שהיא יודעת, אבל המחשב הנייד‬ ‫שהיא השתמשה בו היום היה מקולקל.‬
‫אבל היא עזרה לך.‬
‫כן! מחשב חדש! כל הכבוד!‬
‫הנה, פאפיקט, תפוס אחד. אולי זה אכיל.‬
‫רגע.‬
‫שכחתי. אנחנו אוכלים רק מצלחות עכשיו.‬
‫מאוחר מדי. נתת לי רשות.‬
‫מה כל הדברים האלו?‬
‫אני מרגישה כאילו אני מלאה בסלט.‬
‫עובדים זמניים רבים נשלחו כבר‬
‫למשבר בכוכב משתלת הצמחים.‬
‫התכוננו לקבלת ציוד.‬
‫תראה. יש פה עוד עובדים זמניים.‬
‫אני רוצה ללכת.‬
‫בואי נרוויח קצת כסף קודם.‬
‫בוא נעשה מה שהם עושים.‬
‫היי!‬ ‫-חמוד.‬
‫תראה את זה.‬
‫הנה הוא. תראה אותו.‬
‫אתה החבר החדש שלי?‬
‫החוצה!‬
‫אתם יכולים לצאת בשקט או שיוציאו אתכם.‬
‫אני… מה?‬
‫חמוד.‬
‫כן, אני מניחה.‬
‫היי, תזיזי את הרגל. אני רק…‬
‫חשבתי שזה שורש. מה זה? מקל?‬
‫לכן מכאן! אנחנו לא משלמים לכם.‬
‫לא הכול קשור לתשלום.‬
‫לפעמים צריך לעבוד בשביל עצמך.‬
‫או בשביל אחרים.‬
‫תראו כמה יפה סטיוארט עושה את זה.‬
‫היי, אנחנו טלפתיים וכל זה.‬
‫אל תגיד לי שאכפת לכם מאיתנו.‬
‫אתם חושבים רק על מסים ולעשות קקי בכל מקום.‬
‫אני לא חושב‬ ‫על אף אחד מהדברים האלו. אף פעם.‬
‫אני יודע שכן.‬
‫טוב, חשבתי לחפש שירותים.‬
‫אם אצליח למצוא שירותים.‬
‫תעשה קקי בכל מקום.‬
‫סטיוארט!‬
‫אמרת…?‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫אמרת…?‬
‫זו תחושה כל כך דוחה.‬
‫אני יודע על מה את חושבת,‬ ‫ולא, לא תקבלו תשלום.‬
‫אז אנחנו הולכים.‬
‫היי, מה?‬
‫היי, רע! עזוב את זה!‬
‫מה רודף אחרינו?‬
‫פאפיקט, אתה…?‬
‫תפסיק לאכול דברים מהרצפה!‬
‫היי, מה אכלת?‬
‫שום דבר! אל תסתכלו עליי!‬
‫אלוהים!‬
‫לא ייאמן שזאת הייתה הנשיקה הראשונה שלי.‬
‫היי, תגיד לי מה הוא אכל.‬
‫לא נעזור לך. אנחנו לא רוצים אתכם כאן בכלל.‬
‫אני לא רוצה להיות כאן,‬ ‫אבל נישאר תקועים כאן‬
‫עד שהחבר שלי יוכל להיכנס לפה הזה.‬
‫איש לא עוזב עד שהסבך יפונה.‬
‫אל תיגעו בו. הוא בסדר.‬
‫צריך לקצץ אותו עכשיו,‬ ‫אחרת הוא ימשיך לצמוח עוד ועוד.‬
‫הוא התפשט כבר למזכירות החלל.‬
‫תראו, סטיוארט סיים. ואו.‬
‫מה?‬
‫עבודה טובה.‬
‫אני יכולה לשאול את המוט?‬
‫לא מספיק ארוך.‬ ‫היי, אוכל לשאול את המוט שלך?‬
‫כשאסיים.‬
‫אבל זה ייקח עוד הרבה זמן.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה בחינם,‬ ‫אז אני לא מזדרז.‬
‫זמן שווה כסף.‬
‫ואני רוצה כסף.‬
‫כן, גם אנחנו.‬ ‫-גם אני!‬
‫לא כולנו יכולים להיות כמו סטיוארט.‬
‫זה גדל מהר יותר משאנחנו מורידים.‬
‫נו, טוב.‬
‫בסדר. אני אעשה את זה.‬
‫זוזו!‬
‫שכחתי להכין משוט.‬
‫היי, זאת קאס.‬
‫ווזלי, זאת קאס!‬
‫יופי. אתה מתקשר אליה.‬
‫קאס!‬
‫אוי לא. היא התחרשה שוב.‬
‫קאס!‬
‫את חותרת מהר!‬
‫היי, קאס.‬
‫היי, מרלין. לא ראיתי אותך.‬
‫ווזלי מלמד אותי לדוג.‬
‫זה קטע של אבות. זה משעמם.‬ ‫רוצה להצטרף אלינו?‬
‫לא, אני מנסה לחזור לעבודה,‬ ‫אבל הדבר הזה חוסם את דרכי.‬
‫כן. תפסתי משהו כזה.‬ ‫ווזלי אומר שהם שייכים לבי.‬
‫כן, רואים. זה תואם לכל הדברים בחדר שלה.‬
‫טוב, ביי.‬
‫רגע! נוכל לקחת אותך!‬
‫הלוואי שאהבתי להיות רופא‬
‫כמו שקאס אוהבת לשבת מול מחשב.‬
‫תן לי לעבור!‬
‫כמעט הגעתי. אני צריכה רק עוד כמה מוטות.‬
‫לא נשארו יותר.‬
‫עשיתי את זה. עבדתי.‬
‫זה לא מספיק גם אחרי כל העבודה הזאת.‬
‫אנחנו תקועים כאן.‬
‫טוב, את מספיק קטנה כדי לעבור.‬
‫לא חשוב. אנחנו גרים כאן עכשיו.‬
‫פנו דרך!‬
‫תראו את הקונכייה החדשה שלי.‬ ‫אנחנו אוהבים את זה.‬
‫סליחה שעשיתי לכם צרות.‬
‫את יכולה ללכת עכשיו.‬
‫לא, אני לא יכולה.‬
‫כן, את יכולה! לכי מפה!‬
‫איכס.‬
‫את באמת לא יכולה ללכת בגלל החבר הגדול שלך.‬
‫אני לא יודעת מה לעשות עכשיו.‬
‫אני לא יודעת איך להחזיר אותו לעצמו.‬
‫אני לא יודעת למה‬ ‫הוא ממשיך לאכול את כל הדברים‬
‫שגורמים לו להיות דייסתי ומוזר.‬
‫אני…‬
‫אנחנו יכולים להגיד לך.‬
‫לא!‬
‫אל תגידו לי.‬ ‫הסיבה לאכילה הרגשית שלו היא הסוד שלו.‬
‫הוא יספר לי אם הוא ירצה.‬
‫טוב, נגיד לך לפחות שהוא אכל גרב ישנה.‬
‫שקרן! זאת הייתה אטרייה!‬
‫אנחנו לא משקרים!‬
‫אנחנו לא מסוגלים לעשות את הדבר הזה‬ ‫שאתם קוראים לו לשקר.‬
‫אני משקר כל הזמן. זה כיף.‬
‫זה כיף לי וכיף לאנשים שאני משקר להם.‬
‫אני מספר שאני חולה ואז עובר בחשאי‬ ‫לעיר אחרת בלי לספר לאף אחד.‬
‫ואז, אחרי כמה זמן, החברים הקודמים שלי,‬ ‫שחשבו שאני מת, רואים אותי בטלוויזיה‬
‫חבוש בכובע חדש וצבע שנראה עליי ממש טוב.‬
‫כולכם שקרנים!‬
‫פאפיקט, אתה לא חייב לספר לי משהו‬ ‫אם אתה לא רוצה.‬
‫אני רק חוששת שהסודות שלך‬ ‫גורמים לך לאכילה רגשית‬
‫ופוגעים בגוף שלך.‬
‫אני רק רוצה שתדע‬
‫שלא תוכל להגיד לי משהו‬ ‫שישנה את הרגשות שלי כלפיך.‬
‫כי אני די טיפשה.‬
‫זהו. זה הסוד היחיד שלי.‬
‫עכשיו אתה יודע עליי הכול.‬
‫זה לא באמת סוד.‬
‫את טיפשה רק לפעמים לגבי דברים מסוימים.‬
‫חוץ מזה, כל אחד טיפש‬
‫בדרכו שלו, אז זה לא סוד.‬
‫זו אמת אוניברסלית.‬
‫אני אוהבת אותך, פאפיקט.‬
‫אנחנו בצרה רצינית!‬
‫מה?‬
‫אני בצרה כבר המון זמן.‬
‫אבל עכשיו את כאן,‬
‫וכל מה שרדף אחריי, רודף עכשיו אחרינו.‬
‫ולא רציתי לספר לך.‬
‫אבל עכשיו אני מספר לך!‬
‫פאפיקט, אתה בכיין מכוער.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אתה כל כך קל עכשיו.‬
‫יופי. עכשיו לכו!‬
‫אני מניחה שהם באמת לא משלמים לנו.‬
‫היי, מצאתי את זה. חשבתי להחזיר לך.‬
‫גם לי יש משהו בשבילך.‬
‫כלומר, ממש עזרת לנו היום.‬ ‫לא היית חייבת להיות נחמדה.‬
‫לא, תודה. אני לא רוצה…‬
‫רגע.‬
‫כן. אני בהחלט רוצה את זה.‬
‫את שניהם?‬
‫כן, בסדר.‬
‫אז, מה שלומך?‬
‫לא דיברנו באמת כבר הרבה זמן.‬
‫כן.‬
‫אני לא מדברת עם אף אחד‬ ‫מאז שגרמת לדקארד לעזוב.‬
‫בסדר. להתראות.‬
‫חכי. טוב… הייתה לי נשיקה ראשונה היום.‬
‫הציפור?‬
‫אני לא חושבת שזה נחשב‬ ‫כי לציפורים אין שפתיים.‬
‫זה נכון.‬
‫את די חכמה.‬
‫להתראות.‬
‫דביקי, לא!‬
‫היי! החבר שלי!‬
‫כלומר, חבר ציפור!‬
‫דביקי, לא תוכלי להמשיך לאסוף ציפורים‬ ‫ולהכניס אותן לכלא שלך.‬
‫רובן חפות מפשע.‬
‫רובן.‬
‫- הסוף! -‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬