‎UN SERIAL NETFLIX
‎DOUĂ NASURI DE CLOVN
‎Te simți bine?
‎Poate am răcit.
‎Hai s-o lăsăm pe mâine!
‎Știu pe cineva ‎căruia i-ar plăcea enorm aici,
‎cu clovneriile astea caraghioase.
‎Odată ca niciodată, un băiețel
‎s-a trezit în ziua ‎în care împlinea 12 ani.
‎A așteptat ca măcar cineva ‎din marea lui familie să-și amintească
‎și să înceapă petrecerea.
‎Dar ziua trecea și speranța îi pălea.
‎Niciun „la mulți ani” ‎de la mama, tata, cei cinci frați
‎sau sora lui deșteaptă și puternică.
‎Când a bătut de miezul nopții,
‎a acceptat, trist, ‎că ai lui uitaseră de ziua lui.
‎Și-a luat câteva lucruri
‎și, reacționând total exagerat, ‎a fugit cu circul zece ani.
‎Ca un idiot. Ca un idiot de 12 ani.
‎Și de aceea, Toast,
‎da, trebuie să-i organizăm ‎o petrecere-surpriză lui Crispin.
‎Nu văd de ce trebuie să particip.
‎Nu eu i-am provocat ‎vreo tâmpenie de complex de abandon.
‎Tu nu pricepi ‎fiindcă nu te aniversează nimeni, haimana!
‎De fapt, de aniversarea mea e mare chef.
‎An de an, sap o groapă mare.
‎Toți amicii mei boschetari ‎sărbătoresc neobosiți, zile în șir,
‎până când cineva moare de epuizare.
‎Și ziua mea e săptămâna viitoare.
‎Grație modificărilor,
‎în mașina asta vor încăpea comod ‎până la 30 de clovni.
‎Chiar 35, dacă se plac foarte mult.
‎Crispin, ești…
‎LA MULȚI ANI!
‎Dă-te! Scârbos!
‎VALEA!
‎O petrecere-surpriză.
‎ANIVERSARE
‎O să strici surpriza.
‎Poftim! Umflă balonul, dacă tot tușești!
‎Nu…
‎Nu vreau să te ajut.
‎Ba mă ajuți, haimana obraznică.
‎Niciodată!
‎Începe spectacolul!
‎Surpri…
‎Noi suntem, Crispin!
‎Știu!
‎Ne batem?
‎Părul meu.
‎Uite, haos total! ‎Cum îți place ție. La mulți ani!
‎Ce e?
‎Bună! Tocmai mă gândeam la tine.
‎Crispin, am găsit un loc. ‎Trebuie să vii cu mine!
‎Ai tort terciuit pe față.
‎A cui e ziua?
‎E doar un tort oarecare. ‎Tortul de marți, la ora unu noaptea.
‎Știi tu.
‎- Nu, e tort aniversar. Se simte. ‎- Unde e locul ăsta de care tot îndrugi?
‎Da, așa! Nu pot ‎să-ți dau detalii, fiindcă e ciudat,
‎dar insist să te duc acolo.
‎Ne dăm întâlnire.
‎Dacă planifici să mergem undeva, ‎se consideră întâlnire.
‎Ce te amuză?
‎Nu știu. E aiurea.
‎Da! Hai să ne dăm întâlnire! În fine.
‎Am mai făcut asta și a fost distractiv.
‎Pentru tine.
‎Acum eu sunt pe post de fată.
‎Nu știu ce vrei să spui.
‎Te iau dimineață.
‎Dimineață pe bune? ‎Sau dimineață pentru tine?
‎Spre prânz.
‎După-amiază?
‎După prânz.
‎Nu e a ta.
‎Miroase a tort. A tort aniversar turtit.
‎FOTOGRAFII ‎BUNE - GROZAVE
‎ROȘU - ALBASTRU - MOV ‎ORANJ - GALBEN - ROZ
‎PAROLĂ - HOPA
‎Sigur?
‎Poftim?
‎Sigur ai luat tot?
‎Da.
‎Mă mut la parter.
‎Nu e ca și cum…
‎- L-ai stricat! ‎- Scuze!
‎Zău, chiar trebuie ‎să fii mai atentă cu arta mea.
‎Poți să te prefaci măcar că ești tristă?
‎Chiar sunt tristă.
‎În fine, în parte. În rest sunt derutată.
‎Mă gâdilă.
‎Da, toată lumea ‎se gâdilă la interiorul buzei de sus.
‎Toată lumea.
‎În afară de mine.
‎SIGUR?
‎TRAIUL ÎMPREUNĂ
‎Ce…
‎Știi, mă bătea gândul că… Știi?
‎Ce?
‎La întâlnire se vine cu animale de casă? ‎E ceva obișnuit?
‎Poate.
‎Iată! Pentru domnul care are totul.
‎La naiba!
‎Scate-le din mine!
‎El n-ar trebui să iasă din casă. Nu?
‎Ce zici, PisiCuțu? Ai chef de distracție?
‎Nu-mi place ‎să stau singur când sunt bolnav.
‎Aoleu!
‎Dacă stau cu alții, ‎se răspândește virusul mai bine.
‎Vorbește virusul din tine.
‎Stai! Am o surpriză pentru tine.
‎Un nas de clovn? Două nasuri de clovn?
‎Ce?
‎Asta e surpriza?
‎O parte!
‎Ține-te bine!
‎Auzi frumoasa chemare a apei?
‎Poftim?
‎Corect. Nasurile de clovn din urechi.
‎De ce oi fi făcut asta?
‎Promite-mi că nu se lasă ‎cu romantisme dubioase! O să vomit.
‎Nu.
‎Mă simt ciudat.
‎Salut, TempBot!
‎Bee, nu mă așteptam să vă văd azi.
‎Dar s-ar putea să am o misiune potrivită.
‎Nu. De fapt, vreau… ‎Am lăsat cam vraiște misiunea de ieri.
‎Nu vraiște! ‎Dar mai sunt chestii de ultim moment.
‎Simt că, știi tu…
‎Mă simt mândră de munca mea. ‎Așa că trebuie să mă întorc.
‎Nu e nevoie să-ți spun ‎că e o cerere foarte bizară.
‎Dar… Stai! Ăsta cine e?
‎Este… El e…
‎Cum se numește cineva ‎care dă o mână de ajutor?
‎Înțeleg. Păi, îmi place figura lui.
‎Pregătiți-vă de uniforme!
‎N-am avut timp să le spăl, așa că…
‎Ce e?
‎Unde suntem? Unde?
‎Mi-ai schimbat cumva… M-ai schimbat?
‎Haide!
‎Stai! Cum am ajuns aici? Ne-am rătăcit?
‎Care dintre ele?
‎Da. Păi…
‎Mă simt incomod.
‎Nu-ți face griji pentru micuți!
‎Au reflexe excelente.
‎Unde e PisiCuțu?
‎Crezi că e teafăr?
‎Da. Păi, e o casă a distracției, ‎nu a groazei.
‎Uite o ieșire!
‎PisiCuțu! Ești bine?
‎Scaune pe tavan! Frumos!
‎Auzi, am o singură treabă de făcut, ‎dacă nu te superi.
‎Sigur.
‎Tu te pricepi să urli, ‎așa că ajută-mă să urlăm în baloane!
‎Te distrezi la fel de bine ‎ca la petrecerea de ieri?
‎Aia n-a fost petrecere. A fost ambuscadă.
‎Am mâncat niște tort. Era grozav.
‎Acum mă distrez. ‎Mi se pare că mă distrez pe cinste.
‎Tu m-ai invitat aici ‎fiindcă știai că o să-mi placă.
‎Și chiar îmi place. Mult.
‎Ei au făcut totul ‎doar fiindcă e ziua mea și e aiurea.
‎Nu știu. În fine.
‎Ia mâna de pe corpul meu perfect sănătos!
‎Nu poți să faci tort zilnic, ‎mai ales de când a plecat Deckard.
‎Torturile lui sunt groaznice. ‎Nu știe să coacă nici dacă îl omori.
‎Trebuie să plec de aici!
‎Știu că-s drăguți ‎fiindcă sunt roz-deschis, dar sunt muci.
‎Așa că ferește-te de ei!
‎Aș putea trăi veșnic aici.
‎Păi, nu se poate.
‎Ce?
‎Mă obișnuisem cu țoalele de clovn!
‎Ce-mi faci, femeie?
‎- Pune-i asta pe frunte! Poate îl ajută. ‎- Mulțumesc!
‎Aoleu…
‎E o groază de mâncare ‎în toaletă, dacă vrei ceva.
‎Normal că e.
‎SUPĂ
‎Mersi că ai stat cu mine!
‎Te las să te duci la ai tăi. ‎Întreabă de tine.
‎Mi-am lăsat telefonul acasă.
‎Lasă! Mă întorc la garaj.
‎De ziua ta?
‎Hai să ne uităm la televizor la mine!
‎Serios?
‎Tot la prostii te uiți?
‎Îmi place zgomotul de fond.
‎Nu pricep cum poți dormi ‎pe canapeaua asta în fiecare…
‎Sper că nu i-am tras ‎toate păturile de pe el.
‎Așa fac când sunt înfrigurată și lacomă.
‎Parcă ești cu totul alt pisi-cățeluș.
‎Poftim?
‎Cum ți-e tărtăcuța?
‎Nu știu! Ultimele două zile sunt în ceață.
‎Am visat clovni și saci de cartofi.
‎Te-ai întors!
‎Ți-am găsit telefonul.
‎Și ceasul.
‎Voiam să spun ‎ce rău îmi pare cu privire la ziua mea.
‎Nu e nevoie. ‎M-a amuzat chestia cu bâta.
‎- Ne pare rău că am uitat… ‎- Stai!
‎Nu-mi pare rău că am dat cu bâta.
‎Îmi pare rău ‎că vă credeți obligați să mă sărbătoriți,
‎fiindcă altfel aș lua-o razna.
‎Bine. Da, sunt puțin jenat că am fugit
‎fiindcă ați uitat de ziua mea.
‎Și simt că am ratat multe distracții
‎fiindcă m-am enervat pentru ceva ‎care probabil nu era prea important.
‎Dar vreau să stați cu mine ‎fiindcă vă doriți asta,
‎nu fiindcă vă simțiți obligați.
‎Da. Păi, o facem din ambele motive.
‎În fine, o făceam.
‎Arată oribil!
‎Da, cred că i-am făcut un serviciu.
‎Lasă, îl mănâncă Toast.
‎SFÂRȘIT!