Podle skutečných událostí
Otočte se doprava, mylady.
Díky.
Dobře.
Paříž 29. prosince 1386
Slyšte, slyšte, slyšte!
Páni! Rytíři! Panoši!
A lidé všech ostatních stavů.
Z rozkazu našeho vládce, krále Francie,
je přísně zakázáno
pod trestem smrti a ztráty majetku,
aby kdokoliv zde byl ozbrojen
nebo měl meč či dýku,
ledaže by měl výslovné svolení
našeho vládce, krále.
Každý muž bude bojovat
na koni a na zemi,
ozbrojený libovolným způsobem
a jakoukoliv zbraní určenou k útoku či obraně.
S výjimkou zbraní nebo prostředků pochybného původu
nebo vyrobených pomocí čar a kouzel
nebo jiných věcí, které dobrým křesťanům
zapovídá Bůh nebo církev svatá.
Pokud by některý bojovník vkročil do arény
se zbraněmi, které byly ukovány pomocí kouzel,
čar, kleteb nebo jiných ďábelských umění,
bude pak provinilec potrestán coby nepřítel Boha...
nebo coby zrádce...
nebo coby vrah.
Přitáhni to. Ještě.
Rytíři, na místa.
Kupředu!
Kupředu! Kupředu!
POSLEDNÍ SOUBOJ
1. kapitola Pravda podle Jeana de Carrougese
Pojďte bojovat!
Všichni zemřete!
Bitva u Limoges 19. září 1370
Všichni pojdete jako prasata!
Tak pojďte!
Tak pojďte, vy chátro...
Nemůžeme nečinně přihlížet.
...a bojujte!
Jeane, Pierre nám nařídil držet tenhle most.
K čertu s rozkazy. Za krále.
Za krále!
Díky!
Nestydím se za to, jak jste dnes bojovali.
Bylo mi ctí tam s vámi být.
Limoges je ztraceno.
A našim spojencům se nezdařilo dobýt přístav Brest.
Náš nový pán Pierre
nyní ukončil tažení a nařizuje nám vrátit se domů.
Za úsvitu vyrazíme.
Ano!
Na krále.
Pierre očividně není spokojený.
Byly zachráněny životy.
Ne v Limoges.
Vraťme se domů, příteli.
Dnes jsi mi zachránil život.
Děkuju ti.
Pevnost Bellême 1377
Kdo tam?
Panoš Jean de Carrouges.
Syn kapitána této pevnosti.
Otevřete bránu!
Pro Pierra je velká čest, že si pro ten ceremoniál zvolil hrad tvého otce.
Budu připraven převzít po smrti svého otce kapitánství.
Což bude, dá-li Bůh, až za mnoho let.
Otče. Matko.
Kapitáne. Mylady.
Panoši.
Nenechte našeho pána Pierra čekat.
...vám sloužit po celý život.
A tak, pane, vám přísahám věrnost. Budu vám sloužit celý život.
Mylorde, přísahám vám věrnost. Budu vám sloužit celý život.
Pane, přísahám vám věrnost. Budu vám sloužit celý život.
- Pane... - Blíž.
Pane, přísahám vám věrnost.
Budu vám sloužit celý život.
Kdo tam?
To jsem já, Helena Trójská.
Le Gris.
Rád tě vidím, příteli.
Ačkoliv nepřicházím jen jako přítel.
Moje návštěva má bohužel ještě jiný účel.
Mluv.
Pierre mě pověřil vymáháním dluhů.
Ach tak.
Už jsem navštívil všechny ostatní pachtýře v jeho panství.
A nyní...
jsi přijel za mnou.
Přijel jsem za tebou.
Tyto odvody jsou na vojenskou obranu.
A ty víš nejlíp, že nepřítel nespí.
A musíme být připraveni.
Copak jsem někdy nebyl připraven bojovat za krále?
Byls.
Víc než kdokoliv jiný.
Ale to není vše, co Pierre chce.
Ne, Pierre chce...
Pierre chce peníze, které mu právem náleží.
Já je nemám.
Mor mě připravil o polovinu pracovních sil.
Výběr pachtovného vázne.
Má pole plodí o polovinu míň.
A cena práce se nyní zvýšila.
Ano.
Jak to, že ostatní vazalové zaplatili?
Protože jsem je k tomu donutil.
Ach tak.
A teď chceš donutit mě.
Promluvím s Pierrem.
Nepostrádá soudnost.
Vysvětlím mu tvou situaci.
Jsi skutečný přítel.
Ale nemůžu se vrátit s prázdnýma rukama.
Ovšemže ne.
Díky.
Podívám se, co tu najdu.
- Rozmysli si to. - Už se stalo.
Nepovídej.
Budu bojovat pod admirálem de Vienne.
Angličané rabují Cotentinský poloostrov.
Mor ti vzal ženu a syna.
Nebudu přihlížet pádu Dolní Normandie.
Nebuď tak umanutý.
Nemáš dědice.
Pokud zemřeš, tvůj majetek připadne hraběti Pierrovi.
Což si Pierre jistě uvědomuje.
Nemá mě tak v oblibě jako tebe.
Ale ty máš pro co žít.
Pro co mám vlastně žít? Proč?
Pro jméno.
Je to příliš proslulé jméno, abys s ním zacházel tak lehkomyslně.
Tvůj otec je kapitán pevnosti Bellême.
Až zemře, převezmeš posádku a vše, co k ní patří.
A já jsem tvůj přítel.
A je mnoho dalších jako já, kteří si nepřejí tvůj skon.
Nevydávám se na to tažení bez rozmyslu.
Nebo jen proto, abych bojoval.
A proč tedy?
Jacquesi.
Jsem...
na mizině.
Potřebuju peníze.
Normandie 1380
Ať žije král!
- Vrátili se! - Honem! Vrátili se!
- Vezmu to od vás. - Pomůžu vám, pane.
Otočte se, prosím, můj pane.
Zvedněte ruce.
Doneste víc chleba.
Tady. Chtějí víc.
Robert de Thibouville.
Poskytuje nám přístřeší a stravu.
Ten de Thibouville?
Nepřidal se v Poitiers k Angličanům proti nám?
Ano, ale byl omilostněn spolu s ostatními.
Teď je s námi.
A s námi i zůstane, jestli má rozum.
Klid, Jeane.
Dává nám střechu nad hlavou.
A kromě toho...
má úctyhodný vinný sklep.
To je kráska.
De Thibouvilleova dcera?
Ano. Její jméno je ještě starší než tvoje.
Je to jeho jediná dcera.
Navíc dostane věno.
Samozřejmě, ženich musí nést cejch hanby jejího otce.
Ale nepředpokládám, že zplodit s ní dědice bude velké utrpení.
Pánové, vítejte.
Bojovali jste chrabře.
Díky, že nás hostíte.
- Toto je... - Jean de Carrouges.
Vaše pověst vás předchází.
Nápodobně.
Je mi potěšením hostit vás a vaše muže.
Je správné podpořit muže, kteří bojují za krále.
Člověk často zmoudří až s věkem, že?
Dovolte mi představit vám svou dceru.
Marguerite.
Marguerite, tohle je panoš Jean de Carrouges.
Mylady, velice mě těší.
Potěšení je na mé straně.
Do věna patří i tento pozemek.
Začíná na této honitbě.
A co tohle? Ten kus půdy na severu?
Aunou-le-Faucon.
Jak říkám, honitba je spodní hranice.
Tenhle kus země bude taky můj.
Zajisté.
Amen.
Jsem velmi žárlivý muž, mylady.
Dnes večer jsi má a nebudeš tančit s nikým jiným.
A odteď i každý následující večer.
Nemáš se čeho bát.
Jsme tady.
Pozemek začíná u ústí řeky
a sahá až k tomu kopci v dáli.
Takže tohle je Aunou-le-Faucon.
Mělo to být součástí Margueritina věna.
Milovala to tady.
A Pierre ti to jen tak dal.
Jako ocenění za mé služby.
Měl účty v naprostém zmatku.
Jakmile jsem je dal opět do pořádku a vybral dlužné renty,
všechno začalo správně fungovat a jeho bohatství vzrostlo.
Ten pozemek mi dal na výraz svého vděku.
Nenutil jsem ho.
Hrabě je velkorysý a impulzivní.
Pojďme se najíst.
Kéž bys viděl zahrady v Aunou-le-Faucon.
Měli jsme tam růže a levandule.
Můžeme je mít i tady.
Pamatuji si, že mi otec zavěsil houpačku na nejvyšší strom v panství.
Najdu ten nejvyšší strom a udělám totéž.
Mám na léta tam strávená nádherné vzpomínky.
Je škoda, že Pierre to panství od tvého otce přijal.
Vím, že ti chybí.
Jedině tak mohl splatit svůj dluh.
Pierre to jen tak dal Jacquesovi Le Grisovi jako dárek.
Oblibují všichni panoši tak přepychové dárky?
Le Gris víc než ostatní.
Stal se Pierrovým nejbližším důvěrníkem.
Možná není Aunou-le-Faucon nadobro ztraceno.
Možná to tak nenechám být.
Jeane.
Má lásko, krvácel jsem pro svého krále.
Ví o mně.
Možná mám větší moc, než si myslíš.
Vím, jak jsi mocný.
Ten pozemek mi byl přislíben jako součást věna mé ženy.
Odvolání je zamítnuto.
Verdikt vydalo přímo Jeho Veličenstva, král.
Jste panoš Jean de Carrouges?
To jsem já.
Co se tam píše?
Jde o vašeho otce.
Otevřete bránu!
Nechte nás o samotě.
Ta zpráva mě zastihla v Paříži.
Tvůj otec zemřel v tichosti.
Ve spánku.
Jsem ztracená.
Prý mám odsud do měsíce odejít.
Nic takového není třeba.
Převezmu kapitánství.
Ponecháš si své komnaty i služebnictvo. Vše bude jako dřív.
Jeane, tys mne neslyšel?
Nepůjdeš ve stopách svého otce
jakožto kapitán tady v Bellême.
Jak to myslíš?
Proč jsi musel žalovat hraběte kvůli kusu půdy?
Jen abys ohromil svou nevěstu.
Ta země mi byla přislíbena. Jen jsem se odvolal.
A poštval sis proti sobě hraběte Pierra.
Byl jsem v právu.
V právu? Žádné právo neexistuje.
Existuje jen moc mužů.
Žaloval jsi ho a udělal sis z něj mocného nepřítele.
Tvůj otec byl houževnatý muž, ale mnohé věci na tomhle světě chápal.
Kdo tedy převezme po mém otci hodnost kapitána?
Dobrý den!
Přidej se k nám, můj panoši.
Dnes tady slavíme.
Nezdržím se, mylorde.
Nechci rušit tuto slavnostní událost, ale...
má čest mi velí promluvit.
Byl jsem rozzlobený, ale mluvil jsem dobře.
Řekl jsem Pierrovi...
"Můžete se postavit jako čestný muž a můj lenní pán a říct,
že nejsem hoden převzít hodnost kapitána, jež mi právem náleží
a již zastával můj dědeček a poté i otec posledních 20 let svého života,
převzít velení nad posádkou a držet pevnost Bellême pro svého krále?"
A co řekl Pierre?
A ten Le Gris,
jehož život jsem zachránil, seděl po jeho boku,
užíval si své kapitánství a neměl kuráž na mě pohlédnout.
Dává mylordovi otrávené rady.
Šeptal mu do ucha, očerňoval mé jméno.
Ale tos nahlas neřekl.
Řekl.
Už nejsme u dvora vítáni.
Jeane...
Budiž.
O rok později
Mylorde.
Jeane, přišlo pozvání.
Tvůj přítel Jean Crespin nás zve k sobě domů.
Oslavují narození svého prvního potomka.
Je to kluk.
Báječná zpráva.
Od Bellême uplynul už rok.
Možná bychom se mohli ukázat,
aby věděli, že se nám vzdor té nespravedlnosti daří.
Zdravé dítě v těchto časech
je důvodem k oslavě.
Myslíš, že bych odepřel argentanské lůze
pohled na skutečnou šlechtičnu?
Dej si ušít šaty.
Tenhle je připraven. Potřebujeme víc sena.
Jsem moc ráda, že ses rozhodl jet.
Tohle ti prospěje, má lásko.
Jeane, rád tě vidím. Dlouho jsme se neviděli.
Gratuluji, příteli.
- Mylady, vypadáte nádherně. - Děkuji.
Prosím, nemáte vůbec zač.
Omluvte mě, mylady.
- Le Grisi. - Carrougesi.
Mír! Bravo! Výborně!
Nechť mezi služebníky krále není zlé vůle.
Teď nás potřebuje všechny.
Ano. Dobře řečeno, starý příteli.
Marguerite, pojď sem.
Polib našeho starého přítele a ukaž dobrou vůli rodu Carrougesových.
Vrátím se za pár měsíců, má lásko.
Alice a tvá matka se o mě dobře postarají,
ale budeš mi chybět.
Tohle je moje povolání.
Chci tě zaopatřit.
A co ty?
Já mám vše, co potřebuji.
Kromě dědice.
Má lásko.
Vše se děje dle Boží vůle.
Jménem Boha tě pasuji na rytíře.
Povstaň.
Jeane de Carrougesi!
Za věrné služby našemu králi.
Ticho!
Jménem Boha tě pasuji na rytíře.
Povstaň.
Dobře, chlapi! Zahajte přípravy na bitvu!
Skotsko 1385
Sire?
Proč utíkají?
Za krále!
Náš pán se vrací!
Už jedou!
Náš pán se vrací!
Už jede!
Vítejte zpět, sire!
Mylorde, není ti dobře.
Tahle horečka je to jediné, co jsem si z toho pekla přinesl.
A také svůj rytířský titul.
Zítra musím jet do Paříže.
Budu pryč týden.
Co chceš?
Pokladník mi dluží peníze.
Jeane, nejsi zdráv.
Cestovat zvládne.
Do Paříže?
Jsou to tři dny jízdy.
A do Argentanu.
Povinnost velí, abych se hlásil Pierrovi.
Budou tě oslavovat jako rytíře.
A ty vytřeš zrak všem, kdo nečekali, že se vrátíš, sire Jeane.
Paříž 1386
Sire Jeane de Carrougesi?
Podepište to zde.
300 zlatých mincí.
Sire.
Budu ve své komnatě.
Dobrou noc.
Má lásko?
Co se děje?
Má matka se s tebou zase pohádala?
Ne.
Chyběla jsi mi.
Copak já jsem ti nechyběl?
Víc, než si myslíš.
Tak pojďme do postele.
Co je? Co se děje, má lásko?
Když jsi byl pryč, nastal den, kdy...
tvá matka měla nějaké vyřizování v Saint Pierre.
Ano.
Vzala s sebou i služebnictvo a já tu zůstala sama.
Ona tu nenechala Alici?
Výslovně jsem jí to nařídil.
Vzala si veškeré služebnictvo.
Krátce poté přišel neohlášeně jeden muž.
Znala jsem ho, a tak jsem ho pustila dovnitř.
Ale on nebyl sám.
Napadl mě.
Přitiskl mě, já se bránila.
Křičela jsem, co mi hrdlo stačilo, ale nikdo tu nebyl.
Přemohl mě. Byla jsem bezmocná.
Byla jsem znásilněna.
Kdo? Kdo to udělal?
Kdo?
Jacques Le Gris.
Říkáš mi pravdu?
Ano. Ano.
- Říkáš mi pravdu? - Ano, říkám ti pravdu.
Musíš mi věřit!
Musíš.
Jsi moje nejdražší.
Pojď ke mně.
Nebyl jsem tu, abych tě chránil.
Prosím, odpusť mi to.
Prosím.
Jeane.
Chci, aby pykal za to, co provedl.
A pykat bude.
Bude.
Vyberte meče!
Zaveďte je dovnitř.
Odstrojte koně.
Postavte je stranou.
Zaveďte je dovnitř.
A tak vás žádám o pomoc.
Marguerite je moje žena a byla na ní spáchána křivda.
Nedovolím, aby to zůstalo bez trestu.
Vaše jediná cesta vede přes Pierra.
Ačkoliv pochybuji, že vás vyslechne.
Vyprávějte příběh, který jste dnes slyšeli.
Vyprávějte ho všude a všem, kdo budou poslouchat.
Budeme předmětem klepů.
Pokud se ten příběh rozšíří po Normandii,
Pierre nám bude muset udělit audienci.
Mám plán.
Chci souboj na život a na smrt.
Tento zvyk byl postaven mimo zákon už před lety.
Nikoliv, Vaše Milosti.
Je pravda, že během vašeho života žádné souboje neproběhly,
ačkoli to zůstává přijatelné jako...
Vyžadovalo by to svolání kompletního soudcovského sboru Paříže.
Všech 32 členů soudu Vašeho Veličenstva.
Jeden z nás lže.
Nechť nás rozsoudí Bůh.
Sire Jeane, jestli ten souboj prohrajete,
čímž se prokáže, že se jedná o křivé obvinění,
vaše choť ponese neblahé následky.
Bůh ušetří ty, kdo říkají pravdu.
A pravda zvítězí.
Já se nebojím.
Výborně.
Justiční palác
Jeho Veličenstvo, král Karel VI.!
V jaké věci dnes předstupujete před tento soud?
Nejjasnější a nejmocnější králi,
náš svrchovaný panovníku.
Dovolte, abych se představil.
Jsem Jean de Carrouges,
rytíř...
a navrhovatel u vašeho soudu...
a tímto obviňuji tohoto panoše
z toho nejodpornějšího zločinu
spáchaného na mé choti,
lady Marguerite de Carrougesové.
Viním jej z toho, že během třetího týdne uplynulého ledna
se tento Jacques Le Gris
zlotřile
a chlípně
zmocnil v našem domě mé choti proti její vůli.
A pokud řečený Jacques Le Gris
popře svůj zločin,
jsem připraven
dokázat své obvinění svým tělem proti jeho
a v určený čas mu přivodit smrt.
2. kapitola Pravda podle Jacquese Le Grise
Pojďte bojovat!
Všichni zemřete!
Všichni pojdete jako prasata!
Tak pojďte!
Tak pojďte, vy chátro...
Nemůžeme nečinně přihlížet.
...a bojujte!
Jeane, Pierre nám nařídil držet tenhle most.
- K čertu s rozkazy. - Je to léčka, Jeane.
Chtějí nás odlákat z mostu, aby dobyli Limoges.
Pak se jim splní přání!
Můj syn je bloud. Ať si jede!
Jestli pojede sám, zemře.
Za krále!
Vím, že je tvrdohlavý.
Ano, tvrdohlavý, hádavý, žárlivý,
- zbrklý, zabedněný, vznětlivý... - Ano, já vím, mylorde.
...hloupý. Neodvádí včas rentu.
Ale považuji ho za přítele.
Neuposlechl mě a nechal Limoges padnout.
Věřil, že uspěje. Měl bohulibé záměry.
Není s ním žádná prdel.
Chceš snad jeho zachmuřenou tvář vídat zde v Argentanu?
Bude se tvářit a bloumat chodbami jako černý mrak.
Mylorde, bojoval jsem po jeho boku a viděl s ním to nejhorší na světě.
Je věrný.
Jo. Stejně jako moji zasraní psi.
Jak si přeješ. Běž. Dělej, jak myslíš.
O jeho charakteru mám nevalné mínění.
Naopak, o tvém velmi vysoké.
Je to tvoje největší přednost.
Ale nedovol, aby tě tvá věrnost zaslepila.
- Díky, mylorde. - Ano.
Le Grisi?
Zlato? Nebo sandál?
- Zlato. - Jistě.
Zlato.
Dům Pierra D'Alençona
Ne, ne. Já vím, já vím...
Dámy a pánové.
Za běžných okolností by s námi všemi vaše hostitelka, vikomtka,
moje choť, lady Marie Chamaillartová,
sledovala východ slunce,
zpívala by hlasitěji, tančila divočeji
a všechny by vás upila do němoty.
Nicméně má plné ruce práce s nošením našeho osmého potomka
během 14 let manželství.
Takže dobrou noc, drazí přátelé.
Nebudu čekat na absolutně nikoho z vás.
Hlavně ne na svého manžela.
Dobrou noc, drahý.
Má lásko.
Ano!
Dobrou noc.
Nuže, nyní snad může večer skutečně začít.
Kde jsme to skončili?
Latoure, čti.
Neumím latinsky.
Neumíš ani číst.
Budu číst já. Kniha lásky.
Pravidlo číslo 24.
Ví někdo?
Panoši?
"Nová láska vypudí starou."
Svatá pravda.
Vida, zdá se, že tu máme panoše se skrytým talentem.
Čti tedy.
Pravidlo lásky číslo čtyři.
"Láska stále roste...
nebo se zmenšuje."
Ty drzoune!
On tě zná.
"Nic nebrání ženě, aby ji milovali dva muži.
Nebo muži, aby ho milovaly dvě ženy."
Dobře řečeno.
Jen pojď, pojď.
Jestli budeš utíkat, budu tě nahánět.
Páni, myslí to vážně.
Ne! Ne! Ne!
Ne!
Ne! Ne! Ne!
Tenhle kunčoft je drsný.
Ne!
A silný.
Tu máš, pojmi do sebe kus ďábla.
Pierre!
Pojď, Pierre.
Bravo!
Pierre.
Život je dobrý.
Ani vlci nespali.
Vaše žena se brzy probudí, mylorde.
Měl byste u toho být.
Těhotná a hysterická.
Raději to risknu s těmi vlky.
Pověz, panoši,
kde se válečník stal tak zběhlým v čtení liter?
Do vínku jsem nedostal jméno ani bohatství.
Připravoval jsem se na život v církvi.
Ale ty požadavky...
mi nevyhovovaly.
Ne, ne.
Jsi zhýralec dle mého gusta.
To mi šlo vždy snadno.
Jsi zběhlý i v počtech?
Ano, mylorde.
Něco ti tedy řeknu, ale zůstane to mezi námi.
Samozřejmě.
Moje účty jsou v nepořádku.
Byl bys ochoten odborně dohlédnout na mé finance?
Jak je to možné?
Renty chodí pozdě. Účetní jsou nedbalí.
Mylorde, ti šlechtici si syslí peníze, které náleží vám.
Mor nám vzal polovinu pracovní síly.
Úroda klesá. Cena práce roste.
Já těm číslům rozumím a nic z toho není vaše starost.
Musíte být připraven kdykoliv postavit armádu.
Pokud nejste solventní, nepůjde to.
A když řeknou, že peníze nemají?
Jen ať to řeknou mně.
Nuže dobře.
Chtěl jsem mluvit s tvým pánem.
Ta záležitost je jen mezi námi. Znovu mě nepřerušuj.
Podíváme se na mapu.
Ano?
Tady je samozřejmě moje panství v Bourg.
Ne, dobrý muži, ne.
Co je tohle?
Aunou-le-Faucon.
Ne.
Je to jeden z mých nejcennějších pozemků.
Bude součástí věna mé dcery.
Nemůžu mu ho jen tak dát.
Příteli, Pierre vás neprosí, abyste mu dal svůj nejlepší pozemek.
Ale Aunou-le-Faucon má dvojnásobnou cenu mého dluhu.
Představte si, jaký to bude pocit, být zcela bez dluhů.
Slyšels to? Zprávy ze severu.
Prý je tam tak zoufalý otec,
že provdá vlastní dceru za Jeana de Carrougese.
Vskutku?
Ano, Robert de Thibouville, ten zrádce.
Carrouges potřebuje dědice.
Copak je to jediná šlechtična v Normandii?
On potřebuje i peníze.
Ona je dobrá partie.
Je bohatá, mladá. A říká se, že i krásná.
A její otec zradil krále.
Nijak Roberta de Thibouvillea neomlouvám.
Jo. Jen je škoda, že nebyl za svou zradu sťat.
Byl by ušetřen pohledu na tuhle potupu.
Opatrně.
Jo. Pojď sem, hochu.
Jelení krev.
Odznak cti.
Výborně, Etienne! Charlesi.
Co je?
Žaluje mě.
Pojď dál. Sundej si kalhoty.
On mě žaluje!
- Kdo? - On mě!
Kvůli půdě, která patří právem mně.
Jean de Carrouges podal žalobu kvůli kusu půdy.
Proč by tě žaloval kvůli kusu půdy?
Protože jste mi ho dal.
Vás žaluje taky. Žaluje nás oba.
Nechápu, co je tu k smíchu, pane.
Jak se může soudit o něco, co nikdy nebylo jeho?
Můj panoši.
Uznáš konečně, že jsem měl s Jeanem de Carrougesem pravdu?
Říká, že to požene až ke králi.
Prý za krále krvácel.
Za mého bratrance krále.
Pierre.
Taky jsem krvácel. A ty jakbysmet.
Ta záležitost je již vyřešena.
Chtěl jsem tě překvapit u soudu.
A tys sem teď vtrhl a vrhl stín na dosti slibný večer.
Takže ti to řeknu hned.
Jean de Carrouges nebude novým kapitánem v Bellême.
Novým kapitánem v Bellême budeš ty.
Simsalabim.
Carrouges bude zuřit.
Bezpochyby. A teď už si sundej ty blbé gatě.
Menší zpoždění!
Která z vás mi chce pomoct obnovit můj předchozí stav?
Pojď sem.
Pojď sem, hochu můj! Le Grisi!
Budu chránit pevnost Bellême
a velet její posádce jakožto kapitán
dle svých nejlepších schopností
a proti všem nepřátelům mého krále.
Jacquesi Le Grisi.
Kapitáne, povstaň a buď pozdraven.
Dobrý den!
Přidej se k nám, můj panoši.
Dnes tady slavíme.
Nezdržím se, mylorde.
Dobrý Bože, neříkej, že jsi přijel, abys mě zase žaloval.
Vysmívej se mi, chceš-li,
ale správné ve špatné a špatné ve správné změnit nedokážeš.
Pouč mě, můj panoši, co je správné.
Protože jak já to vidím, naposledy jsi na mě podal žalobu
kvůli legálně vlastněné půdě,
kterou jsem daroval svému nejvěrnějšímu panošovi
za služby, které mi poskytl.
Jakým právem si na tu půdu činíš nárok? Nikdy ti nepatřila.
O tvém panošovi vím všechno.
O tom, jemuž jsi tu půdu daroval.
O tom, který se teď pyšní funkcí kapitána, která je právoplatně moje.
Příteli, prosím.
- Pojď, promluvíme si v soukromí. - Ne! Ne! Ne!
Ať to slyší všichni!
Tohle je nepřijatelné!
Můj otec, 20 let, můj otec...
Čekal jsem 20 let!
Nenajdeš zde šlechtice, který by o tvém otci mluvil špatně.
Rentu platím vždycky včas!
Tady a teď, jako čestný muž,
říkáš, že nejsem kapitán?
Říkáš mi, že nejsem kapitán?
Říkám ti, co se mi zachce.
Já rozhoduji o tom, kdo je kapitánem.
Tohohle si ceníš.
Jeho. Toho patolízala.
Všichni jste patolízalové!
Zažaluju tě! Za tohle tě zažaluju!
Za pouhé tři roky...
se ti podařilo vzít si dceru zrádce,
žalovat mě kvůli půdě, která ti nikdy nepatřila,
a podruhé po letech se přede mě postavit
a opět mi vyhrožovat žalobou
a ohánět se při tom slovy o povinnosti a cti.
Takhle mi sloužíš?
Sloužím králi.
Králi.
Nebe a země!
Nebe a země co?
Čtrnáct.
Třicet sedm. Čtyřicet pět.
Patnáct. Sedmnáct půjčeno...
Dále.
Buď zdráv.
Myslel jsem, že spíte, pane.
Ano, báječný...
a drahý příteli. Skoro jsem spal,
ale zahlédl jsem světlo svíčky, a věděl jsem, že to musíš být ty.
Samotnému mi jde práce líp.
S vámi je těžké nějakou práci dokončit.
Přišel jsem ti říct, že s tebou nepojedu
na Crespinovu oslavu.
Mylorde?
Moc dlouhá jízda, moc velká zima.
Zůstaneme tady a budeme šukat naše holky.
- Ne. - Ne.
Doslechl jsem se, že tam bude Jean de Carrouges.
Je načase vyléčit jeho bolístku.
On se nikdy nezmění. Nač se namáhat?
Protože spor mezi vazaly vašeho lordstva
přináší jen rozbroje.
Dobrý bože.
A protože jsem kdysi byl kmotrem jeho zesnulému synovi!
Kdysi jsem měl místo v jeho srdci.
Udělej, co musíš.
Uvidíš tu jeho tajemnou choť.
Očividně ji jednou jedinkrát propustí z domácího žaláře.
Lze jen doufat, že jí nesebral žádné knihy.
Carrougesova žena umí číst?
V tolika jazycích jako ty. Údajně.
Zvláštní pár.
To ano. Kdy bude konec zázrakům?
- Pojeďte na tu oslavu, pane! - Ne.
- Pojeďte! - Ne.
Víno mi vyhnalo latinu z hlavy.
"Odpouštíme dítěti, které se bojí tmy.
Neštěstím jsou však muži, kteří se bojí světla."
Tvá slušnost tě jednou zahubí.
Slušnost mi velí nebrat si nikoho do huby. Ne!
Přepočítej to!
Promiň.
Mohlo by se vám to líbit.
Pojedeme z údolí až tam, kde končí řeka.
Tam můžeme povečeřet.
Moji služebníci připraví piknik.
Jacquesi Le Grisi, šetřete dechem.
Vím o vás všechno. Od dvorních dam.
Jen se chvástají.
Carrougesi.
Omluvte mě, mylady.
Carrougesi.
Le Grisi.
Mír! Bravo! Výborně!
Nechť mezi služebníky krále není zlé vůle.
Jeho Veličenstvo nás potřebuje všechny.
Ano. Dobře řečeno.
Marguerite, pojď sem.
Polib mého starého přítele.
Ukaž mu dobrou vůli rodu Carrougesových.
Bravo!
Kdybych...
Takhle.
Myslím, že... To je ono.
Je škoda, že jsme se dosud nesetkali.
Vážně?
Netušil jsem, jaký je Carrouges šťastlivec, že má tak krásnou ženu.
Podle toho, co jsem slyšela, vám dobývání krásných žen nečiní potíže.
A podle toho, co jsem slyšel já,
toho možná máme hodně společného.
Co bychom mohli mít společného?
Schopnost vzájemně ocenit náš oslnivý zjev.
Jste dosti talentovaný lichotník.
Jen říkám pravdu.
A co ještě?
Jste čtenářka?
Jako já.
Román o růži.
Mně přišel poněkud nudný.
Nudný? Ta kniha je prachšpatná.
Mám mnohem radši O dvornosti Parsifalově.
Je to mnohem náročnější a zajímavější román.
Chytrá žena.
Řekni mi to.
Je naivní a pošetilý.
A přesto má tak ryzí srdce, že je schopen získat grál.
To obdivuji.
Rozumím mu.
Ví, po čem touží,
a nevzdává se, dokud toho nedosáhne.
Moudré hlavy patří k sobě.
Nepředbíhejte.
Carrougesi.
Tvoje žena mě okouzluje, příteli.
I pouhé bažení je hřích, můj pane.
O nic menší hřích než její bažení po mně.
Prosím, odpusťte. Kéž bych...
Mylorde?
Takového vás neznám, můj pane.
Ani já sebe, příteli.
Ze skotské fronty nechodí dobré zprávy.
Možná už je lady Marguerite vdova.
Proti Jeanu de Carrougesovi bych v bitvě nesázel.
O čem myslíte, že spolu ona a Jean mluví?
Myslíte, že si spolu čtou?
On je přece negramotný, ne?
Dluh, který máme vůči přátelům, je největší ze všech.
Je větší než láska?
Řádně jsem ho nevycvičil.
Je to má vina.
Urození pánové!
Představuji vám rytíře sira Jeana de Carrougese!
Mylorde, vracím se z tažení ve Skotsku, abych vám podal hlášení.
Povstaň, sire rytíři, a mluv.
Naši skotští spojenci nás neuvítali s otevřenou náručí.
Obléhali jsme Wark.
Hlasitěji, sire rytíři. Ti vzadu tě neslyší.
Obléhali jsme Wark.
Mylorde, vracím se...
bez kořisti i zajatců.
A bez pěti z devíti panošů, kterým jsem velel.
Jistě, vracím se jako rytíř.
Který proklíná Skotsko a hodinu, kdy tam vkročil.
Ano.
Předešly tě zvěsti
o tvém katastrofálním tažení.
Tragický výsledek, Jeane.
I když nejspíš nikoliv chybou tvého velení.
Ano, ano!
Kam máš teď namířeno, Jeane?
Mířím do Paříže.
Mám schůzku s pokladníkem kvůli žoldu.
Výborně.
Těm, jež má štěstěna ráda, neukazuje záda.
Vracím se jako rytíř.
Tohle je podruhé, kdys mi neřekl "sire".
Potřetí se to nestane.
Nemínil jsem tě urazit, sire Jeane.
Nenechám se ponižovat...
od tohoto panoše...
který se povaluje u dvora
a čeká, až mu osud sešle dar
a pak další a další...
a přitom nic neriskuje!
Nic.
Možná na tomto světě nahromadí více majetku,
získá víc přízně,
více se nají a napije
a bude víc smilnit,
a přesto se bude zvát mužem meče.
Ale v této síni
a ve všech ostatních
mi v mé přítomnosti
bude říkat "sire".
Sire.
Zajisté,
drahý sire.
Ať se vám v Paříži líbí,
sire Jeane.
To je vše, Jeane.
Mylorde.
Kdo je tam?
To jsem já, Adam Louvel, mylady.
Adam Louvel?
Je mi stydno, ale musím požádat o laskavost.
Můj kůň ztratil podkovu a...
Nikdo tu není.
Nesmím otevírat dveře.
Ne, samozřejmě.
Ale směl bych jít dovnitř a zahřát se, než ho okovají?
Omlouvám se, že tak naléhám.
Jen na chvilku. Nerad obtěžuji.
Mylady, odpusťte mi ten vpád.
Miluji vás víc než jakoukoliv jinou ženu a udělám pro vás cokoliv.
Všechno, co mám, je vaše.
Jak se opovažujete se mnou takhle mluvit?
Marguerite, jak jinak bych s vámi mluvil?
Mylady, vězte, že mi není pomoci.
Láska k vám mě stravuje.
To je drzost!
Mylady, když se mylord upne na lásku...
Nemluv!
Musíte hned odejít. Prosím.
Slyšels dámu. Nech nás!
Mylorde.
- Jsem vdaná. - Ano.
Tíží vás strašlivé břemeno.
Chladný, bezcitný muž, který vás nemiluje jako já.
Který nedokáže ocenit, jaký jste klenot.
- Prosím. - Chci jen vaše štěstí.
Nesnesu pohled na vaše strádání.
Vím, že jste v napjaté finanční situaci.
Můj muž mě zaopatřuje.
Ano.
Ale ví vůbec, že jste nanejvýš...
znamenitá,
okouzlující žena?
Žena,
které bych dal život k nohám.
Vyslechněte si, jak říkám, že vás miluji.
Vím, že mě taky milujete. Musíte.
Musíte odejít. Teď hned, prosím.
Jeanette!
Jestli budeš utíkat, budu tě nahánět.
- Ne. - Ano.
Ne.
Ne!
Ne.
Prosím, ne.
Cítíš se provinile, ale má lásko...
zapřísahám tě, nikomu to neříkej.
Je to pro tvé vlastní dobro.
Kdyby se o tom doslechl tvůj manžel,
mohl by tě zabít.
Neříkej nic.
Já budu taky mlčet.
Neměj výčitky, má lásko.
Nemohli jsme si pomoct.
Odpusť mi, otče, neboť jsem zhřešil.
Mluv, můj synu.
Nosím v sobě hřích, který nesmírně tíží mé srdce.
O co jde, můj synu?
Spáchal jsem hřích cizoložství...
na muži, jehož jsem kdysi považoval za přítele.
Znáš všechna přikázání?
Ano, otče.
Žádám o odpuštění.
Synu, Matouš nám říká,
že každý, kdo pohlédne chtivě na ženu,
se s ní už ve svém srdci dopustil cizoložství.
Ale je láska hříchem, otče?
Copak si láska žádá rozhřešení?
Je to dílo ďábla.
Ta svůdkyně tě vede na scestí.
Stejně jako Eva svedla Adama z božské cesty.
To není láska.
Tak proč?
Bůh ti věří.
Nevystaví tě většímu pokušení, než jaké jsi schopen snést.
Toto je zkouška.
- Příteli. - Mylorde.
Posaď se.
Na tohle si musíš sednout.
Vypij to.
Měl bys to vypít všechno.
Nejde to říct jinak, než mluvit bez obalu.
Bylo proti tobě vzneseno to nejskandálnější obvinění.
Jean de Carrouges očividně,
kromě jiného,
vykládá všem, kdo jsou ochotni poslouchat,
že ses...
zmocnil jeho ženy proti její vůli.
Nevím, co na to říct.
Proč by to říkala?
Jacquesi, jsme tu jen my dva.
Musím znát pravdu. Tohle je vážná věc.
To obvinění je křivé.
Samozřejmě se vzpouzela, jak se sluší, protože je dáma.
Ale nebylo to proti její vůli.
Copak bych to měl zapotřebí?
Copak mi někdy chyběla společnost žen?
Ne.
Ale poslední dobou nejsi ve své kůži.
To je pravda, přiznávám, tenhle pocit jsem dosud nezažil.
Láska...
jakou jsem dosud nepoznal.
Potřebuji veškerou svou sílu, abych se k ní nevracel.
Věděli jsme, že je to hřích,
doznal jsem se k cizoložství a vykonal pokání.
Ale přísahám, že to obvinění ze znásilnění je křivé.
Ovšemže je to absurdní. Jak jsem předpokládal.
Ale musím bránit své jméno.
Ne, nic takového dělat nemusíš.
Na svou čest to udělám, pane. Musím.
Vím, že toužíš po tom, abys bránil své jméno a čest,
ale prostí lidé nedokážou tyhle nuance rozlišit.
Oni zkrátka nechápou svět jako my.
Vidí jen zloduchy a hrdiny, nic víc.
Mylorde...
Popři to, popři to, popři to.
Všude, vždy, za všech okolností a přede všemi.
Nespáchal jsi cizoložství.
Nikdy se to nestalo.
Neexistuje žádný důkaz.
Vždy to bude tvoje slovo proti slovu Jeana de Carrougese.
Ano, mylorde.
Samozřejmě musíme podstoupit veřejný proces,
bude proti tobě vzneseno obvinění ze znásilnění...
a verdikt vynese tvůj panovník,
jenž bude o této záležitosti rozhodovat,
což jsem, jak tomu chtěl osud,
shodou okolností já.
Tímto shledávám řečeného Jacquese Le Grise naprosto nevinným
a zcela bezúhonným.
Nařizuji, aby byla žaloba zrušena
a vyškrtnuta ze zápisu.
Nechť o tom nejsou žádné další pochyby.
Nechť se o tom nešíří žádné další drby,
nebo viníka vlastnoručně potrestám.
Rozuměli všichni?
Co se týče přísežného svědectví lady Marguerite,
lze pouze dospět k závěru, že se jí to muselo zdát.
Okamžitě tento rozsudek pošlete do Paříže,
než ten lehkovážný rytíř začne tím nesmyslem obtěžovat našeho krále.
Ano, mluv.
Mylorde, byl jsem zpraven,
že Jean de Carrouges již do Paříže odcestoval.
Právě v tuto chvíli podává odvolání k Jeho Veličenstvu.
Chuj.
Výhoda duchovenstva.
Není o čem rozhodovat.
Náležíte k nižším kněžským stavům.
Takže můžete uniknout pravomoci světských soudů
a být souzen církví,
kde jsou příznivější podmínky.
Mezi muži zastávajícími církevní úřad
je značné množství těch, kteří byli obvinění ze znásilnění.
Unikají vážnému trestu tak, že využijí výhod duchovenstva, takže...
Necháme váš případ soudit církví a s tou záležitostí skoncujeme.
Ale co moje jméno?
A došlo...
k něčemu?
Ani v nejmenším.
Je zvláštní, že by nahlásila znásilnění, a riskovala tak svůj život.
Proč by to dělala?
Mluví o tom celá Francie, a já jsem nevinný.
Veřejně jsem řekl, že se to nikdy nestalo!
A přesto, ač je pod mimořádným tlakem a riskuje své jméno a pověst,
řekla lady Marguerite, že ano.
Formálně tu nejde o ni.
Znásilnění není zločin proti ženě.
Je to majetkový zločin proti jejímu mužskému opatrovníkovi.
V tomto případě je to Jean de Carrouges.
Není to záležitost, kvůli níž by se měl vést souboj na život a na smrt.
Mělo by se to vyřešit v tichosti.
Využijte výhodu duchovenstva.
Nejsem zbabělec.
Nejjasnější a nejmocnější králi, náš svrchovaný panovníku.
Dovolte, abych se představil.
Jsem Jacques Le Gris,
panoš a obžalovaný,
a tímto popírám
všechna výše uvedená obvinění,
zejména...
to od Jeana de Carrougese,
že jsem se nezákonně
a chlípně
zmocnil jeho choti,
lady Marguerite de Carrougesové,
a to ani ve třetím lednovém týdnu
ani nikdy jindy.
A dále tvrdím, zachraňuje tak čest Vašeho Veličenstva,
že tento řečený rytíř
falešně
a zlomyslně lhal!
A že je falešný
a zlomyslný, že tyhle věci říká.
A dále tvrdím,
že s pomocí Hospodina
a Panny Marie slibuji,
že udělám vše, co bude potřeba, abych prokázal svou nevinu.
Rytíř i panoš mluvili dobře.
Nyní obě strany předloží přísežná prohlášení,
po jejichž posouzení vynese soud do čtrnácti dnů rozsudek.
Pokud se kdokoliv z vás
pokusí uprchnout z Paříže,
bude to bráno jako důkaz jeho viny.
Bude vydán rozkaz k neprodlenému zatčení
a provinilec bude oběšen.
Král rozhodne, zda se musí opravdu uskutečnit souboj.
Co teď?
3. kapitola Pravda podle lady Marguerite
Pravda
Dostanete 330 liver v mincích, nábytku, oblečení a špercích
nádavkem k panství v Mont a Gudot stejně jako...
A co Aunou-le-Faucon?
Byl jsem donucen prodat ten pozemek hraběti Pierrovi.
Dohodli jsme se, že tento pozemek získá ten, kdo si vezme vaši dceru.
Není to snad součást věna?
Nebyl jsem schopen platit rentu.
Slíbil jste mi to.
Probírali jsme to.
Do věna patří peníze a půda, které jsem nabídl.
Víc toho nemám.
A co cena nevěsty?
Nabízím vám vážené jméno.
Očekávám, že bude schopná plnit své manželské povinnosti.
Povít dědice.
Moje dcera je silná a zdravá
a připravena ctít manželství.
Početí dědice a dalších dětí bude rychlé.
A plodné.
Pokračujte.
Svatba může pokračovat!
Jste dokonalá.
Doufám, že ti to bylo příjemné.
Ano, mylorde, velmi.
Nemohl bych si přát uspokojivější svatební noc.
Možná jsme počali už dnes v noci.
Mohlo by se vám to líbit.
- Pojedeme z údolí až tam, kde končí... - Mylorde. Carrouges.
Carrougesi.
Le Gris.
Mír! Bravo! Výborně!
Nechť mezi služebníky krále není zlé vůle.
Marguerite, pojď sem.
Polib mého starého přítele. Ukaž mu dobrou vůli rodu Carrougesových.
Kdo je ten panoš? Je nebezpečně pohledný.
Má dost barvitou pověst.
Kdyby se mylord nevrátil z bitvy, s radostí jeho pověst přibarvím.
To by se myslím dalo zařídit i jinak.
- Marie. - Že tě pusa nebolí!
Neměly bychom se s tebou stýkat.
Manžel by mi usekl hlavu.
Ale umřela bys šťastná.
Je pohledný.
Prý i šarmantní.
Je pravda, že je pohledný a šarmantní,
ale můj manžel mu nedůvěřuje.
Jsem na tebe hrdá.
Vím, že to usmíření pro tebe muselo být těžké.
Dalas mi dobrou radu.
Jsi k Jacquesovi Le Grisovi laskavý.
Ten člověk má nezdravě rád sám sebe.
Ale vidíš,
že úsměv a vlídné slovo zmůžou mnohem víc než výhrůžky.
I když to nemyslíš vážně.
Zatímco budu pryč,
budou naše příjmy
kromě štědré sklizně plynout především z chovu koní.
A z výběru pachtovného?
Ano, samozřejmě.
Postav se tamhle.
Tuhle klisnu jsem koupil na chov.
Pochází ze starého rodu válečných koní.
Porodí nám mnoho cenných hříbat.
Někdy je rozdíl
mezi vítězstvím a porážkou, mezi životem a smrtí...
Uhněte z cesty! Uhněte z cesty!
Pozor na bránu!
Ne!
Zklidni se!
Ne!
Klid, holka.
- Klid! - Chyťte ji.
Tenhle hřebec ne!
Ne! Ty ne!
Ne s mou klisnou!
Brána má zůstat zavřená!
Ano, pane.
Klisna je v říji!
Tohle nejsou prkotiny.
Stojí mě to peníze.
Nebýt mě, nic by se tady neudělalo.
Doufám, že tvá malá smrt byla nezapomenutelná a přinese ovoce.
Takovou jsem ještě nezažila.
Proč jsem ještě nepočala?
Tolik bych si přála dítě.
Tvá přání s tím nemají co dělat, Marguerite.
Potřebujeme syna.
Myslíš, že to nevím?
Na nic jiného nemyslím.
Se svou první ženou jsem tenhle problém neměl.
Vrátím se za pár měsíců.
S mou matkou a služebnictvem tu budeš v bezpečí.
Ale nesmíš nikdy zůstat bez dozoru.
A netvař se tak smutně.
Jsem raději, když jsi v dobrém rozmaru, když jedu do války.
Jsem na vás hrdá, mylorde.
Postaráš se o panství.
Ať tu nezavládne nepořádek.
Samozřejmě.
- Dobré jitro. - Mylady.
- Dobré jitro.
Dobré jitro, Henri.
Dobré jitro, mylady.
Zdá se, že březost pokračuje dobře.
Ano, mylady.
Tak proč je tu zavřená?
Než pán odjel, nařídil mi to.
Můj manžel toho ví hodně o koních,
co se týče jízdy na nich.
Ale jejich chov nechám na tobě.
Zdraví klisny by prospělo, kdyby měla volný výběh.
Tak ať volně běhá.
Díky, mylady.
Tady je i pachtovné za minulý měsíc, mylady.
Tys nebyl schopen zaplatit?
Pán je ode mě nevybral.
- Je to neobvyklé? - Ne.
Ale není to zádrhel.
Děkuju ti.
Henri?
Ano, mylady?
Nejsou ti voli příliš pomalí?
Tání letos přišlo pozdě.
Hrozně se nadřou.
Chceme-li zasít oves včas pro sklizeň, musíme být rychlejší.
Zapřáhněte koně.
K téhle práci koně nikdy nepoužíváme.
Podle pána je jich na to škoda.
Škoda bude, až v zimě pojdou hlady.
Zařiď to.
Hned to bude.
Vidím, že máte osmahlou tvář, mylady.
- Vypadáte dobře. - Opravdu?
Raději bych nebyla růžová.
I když to byl krásný den.
Trocha barvy na tváři dokazuje, že je člověk naživu.
Sotva.
Slyšela jste, že příští týden přijede do vesnice slavný krejčí z Paříže?
Dost jste se nadřela, proč si nekoupit nové šaty?
Já ti nevím.
Umí ušít šaty, které nosí královna Isabeau.
Jsou teď v módě.
Viděla jsem je.
Výstřih je velmi hluboký.
Téměř tak hluboký, že lze vidět královniny propíchnuté bradavky.
To snad nemá.
- Má. - Nemá...
Dobrý večer.
Zdá se, že vše běží celkem dobře.
Já ty úkoly dělám ráda.
Těší mě to.
Než se Jean vrátí ze Skotska,
samozřejmě.
Je nicméně nešťastné,
žes nebyla schopná vymluvit manželovi, aby se přel s jinými.
Jean dělá jen to, co považuje za nezbytné.
Smím se zeptat, co to děláte? Vypadá to krásně.
S lítostí musím říct,
že cosi...
očividně zcela jalového.
Jste velice krutá.
Jsem dobrá manželka.
Jen pokud plníš své manželské povinnosti.
Anebo není možné tě uspokojit?
Jaký máte spánek?
Často přerušovaný.
Slabé klouby.
Hořká pachuť v ústech?
Já nevím.
Mylady, zdá se, že trpíte nerovnováhou čtyř tělesných šťáv,
především černé žluči.
Jste silně melancholická,
vaše tělo je chladné a suché.
Možná, že tohle,
v kombinaci s dalšími faktory
včetně Boží vůle,
vám brání v početí.
Je nezbytně nutné, abyste dosahovala závěrečné rozkoše
podobně jako váš manžel, abyste mohla počít dítě.
Dosahujete jí?
Ano.
Přijde vám styk s vaším manželem příjemný?
Ano, samozřejmě, pane doktore.
Ačkoliv si nejsem jistá, že prožívám "malou smrt", jak se říká.
Ale pokud se vám to zdá příjemné, pak ano.
Výborně.
Až se Jean vrátí, bude mi vděčný,
že jsem mu dala do pořádku účetní knihy stejně jako všechno ostatní.
Snad mu nebudou vadit ty výdaje.
Pojďme si obě pořídit šaty.
Překvap svého nového manžela.
On by nesouhlasil.
Řekl by, že mám šatů dost.
Jsem vdaná teprve krátce,
a přesto už chápu břemeno tohoto svazku.
Jsi novomanželka.
Snad necítíš břímě.
Bernard je střídmý člověk
a nerad mě líbá.
Myslela jsem, že se jeho vzhled stane příjemnějším,
ale místo toho se stal odpudivějším.
Takže se mi s tím líbáním
vlastně ulevilo.
Není jako Jean, pohledný a velkorysý.
Moje manželství taky není bez problémů.
Hned jsem u vás, dámy.
Díky.
Navzdory mnoha Le Grisovým mrzkým vlastnostem
nemůže být člověk slepý k jeho vzhledu.
Jakkoliv je hrubý.
A jízlivý.
Všichni jsou to hlupáci.
Souhlasím.
Vítejte, sire.
Vítej doma, má lásko.
Jsem moc ráda, že tě vidím.
Panebože, Marguerite,
ztratila jsi důstojnost?
Běž nahoru, než si tě někdo splete s nevěstkou.
Jsem tvoje manželka.
Vítej doma, můj chrabrý synu.
Díky.
Kdybych ty šaty viděla nebo tušila, že se šijí,
zarazila bych to.
A jak byste to udělala v mé domácnosti?
To bych ráda věděla.
Dovolíš své ženě, aby se mnou mluvila tímhle tónem?
Marguerite je dospělá žena, máti.
Rozhoduje se sama.
A sama za to dostane za vyučenou.
Zítra musím jet do Paříže.
Budu pryč týden.
Vždyť jsi nemocný. Musíš zůstat tady, doma.
Ano, prosím zůstaň.
Dluží mi peníze.
- Chci si je vyzvednout. - Jistě.
Můžeš navštívit nějaké staré přátele.
V Argentanu je Le Gris.
Proč Le Gris?
Zařiď, ať je Alice s ní, zatímco budu pryč.
Zakazuji ti vycházet ven.
Není to bezpečné.
Ráda bych navštívila své přítelkyně.
Jsme tu odříznutí od světa.
Přesně tak.
- Vy odjíždíte? - Ano.
A kdy se vrátíte?
Až si všechno vyřídím.
Před setměním.
Jean trval na tom, že nemám být sama.
Antoine!
Svině.
Osm, devět, deset, jedenáct, dvanáct...
Zůstaň.
Kdo je tam?
To jsem já.
Adam Louvel, mylady.
Adam Louvel?
Zdravím.
Musím požádat o velkou laskavost.
Můj kůň ztratil podkovu.
Nikdo tu není. Nesmím otevírat dveře.
Samozřejmě. Rozumím.
Směl bych...
Směl bych počkat uvnitř, než ho okovají?
Abych se na chvíli ohřál.
Nebude to trvat dlouho.
Je to jen nepříjemnost.
- Nerad obtěžuji. - Prosím.
Ale nejsem sám.
Mylady, odpusťte mi ten vpád.
Miluji vás.
Víc než jakoukoliv jinou ženu.
A udělám pro vás cokoliv.
Všechno, co mám, je vaše.
Jak se opovažujete se mnou takhle mluvit?
Marguerite, jak jinak bych s vámi mluvil?
Mylady, vězte, že mi není pomoci.
Láska k vám mě stravuje.
To je drzost!
Mylady, když se mylord upne na lásku...
Musíte hned odejít. Prosím.
Slyšels dámu. Nech nás!
Mylorde.
- Jsem vdaná. - Ano.
A tíží vás hrozné břemeno.
Chladný, bezcitný muž, který vás nemiluje jako já.
Který nedokáže ocenit, jaký jste klenot.
Prosím, nemluvte o mém manželovi.
Jde mi jen o vaše štěstí.
Nesnesu pohled na vaše strádání.
Vím, že jste v napjaté finanční situaci.
Můj muž mě zaopatřuje.
Ano.
Ale ví vůbec, že jste nanejvýš znamenitá,
okouzlující žena?
Žena, které bych dal život k nohám.
Vyslechněte si, jak říkám, že vás miluji.
A vím,
že mě taky milujete. Musíte.
Musíte odejít. Prosím.
Marguerite, nevzdorujte tomu.
Jeanette!
Jestli budeš utíkat, budu tě nahánět.
Jeanette!
Ne! Ne!
Pojď sem.
Ne.
Ne!
Ne! Ne! Ne!
Ne!
Ne! Prosím.
Prosím, nedělej to!
Prosím.
Tohle je naše chvíle.
Prosím.
Cítíš se provinile.
Ale má lásko, zapřísahám tě, nikomu to neříkej.
Je to pro tvé vlastní dobro.
Kdyby se o tom doslechl tvůj manžel, mohl by tě zabít.
Neříkej nic.
Neměj výčitky, má lásko.
Nemohli jsme si pomoct.
Mylady, už jsme se vrátili.
Zkoušela novou kuchařku a jídlo bylo celkem chutné,
až na ten sýr.
Tenhle sýr jsem nikdy ráda neměla, ale bohužel je všude.
Díky.
Existuje jeden druh,
a zapomněla jsem, jak se jmenuje.
Je protkán různými barvami.
Víš, jak se ten sýr jmenuje?
Myslím, že je to roquefort.
Ne. Roquefort to není. Není tak silný jako roquefort.
Ale má konzistenci, která se výborně hodí na vaření.
Mylady.
Vy vůbec nejíte.
Jste nemocná?
Lady Carrougesová se ptá na stav vaší mysli.
Stav mé mysli je dobrý. Děkuji, Alice.
Neotvírej ty dveře.
Tady Marie. Jdu za Marguerite. Je tam?
Dobře.
To jsem já.
- Pojďte dál. - Dobrý den.
Marguerite!
V životě jsem nebyla šťastnější. Jsem těhotná.
Jsi v pořádku?
Nezdáš se být ve své kůži.
Copak ty mi to nepřeješ?
Moc ti to přeju.
Pane.
Chyběla jsi mi.
Cožpak já jsem ti nechyběl?
Chyběls mi víc, než si myslíš.
- Tak pojďme do postele. - Jeane...
- Marguerite, byl jsem pryč mnoho dní. - Já nemůžu.
Jak to myslíš, že nemůžeš?
Musím ti něco říct.
Co?
Když jsi byl pryč, nastal den, kdy měla tvá matka nějaké vyřizování
v Saint Pierre.
Ano.
A krátce poté přišel muž, neohlášený.
Znala jsem ho, a tak jsem ho pustila dovnitř.
Ale on nebyl sám.
Jacques Le Gris vstoupil bez mého svolení do našeho domu a...
- Co Le Gris udělal? - Zatlačil mě do této komnaty.
Na tuhle postel.
Znásilnil mě.
Říkáš mi pravdu?
Prosím.
Říkáš mi pravdu?
Jeane, prosím! Říkám ti pravdu. Musíš mi věřit.
Křičela jsem.
Křičela jsem do ochraptění.
Donutil tě?
Znásilnil mě.
- Nevyprovokovala jsi to? - Ne, Jeane.
Nemohla jsi utéct?
Sevřel mě, nemohla jsem dýchat.
Dokáže mi ten člověk činit jinak než zle?
Jeane, mám v úmyslu říct pravdu.
Nebudu mlčet.
Bez tvé podpory nemám právní zastání.
Pak ti ho poskytnu.
Pojď.
Nedovolím, aby byl posledním mužem, který tě měl.
- Jeane... - Pojď.
Pojď!
Mylady,
přísaháte na vlastní život,
že to, co říkáte, je pravda?
Přísahám.
Odpřisáhnete to před Bohem?
A před celou Francií?
Ano.
Pak budeme bojovat.
Marguerite je moje žena.
Stala se nám křivda.
Nedovolím, aby to zůstalo bez trestu.
Vaše jediná cesta vede přes Pierra.
Ačkoliv pochybuji, že vás vyslechne.
Vyprávějte příběh, který jste dnes slyšeli.
Vyprávějte ho všude a všem, kdo budou poslouchat.
Budeme předmětem klepů.
Pokud se ten příběh rozšíří po Normandii,
Pierre nám bude muset udělit audienci.
Máme plán.
Marie?
Zdrž se chvíli.
Proč se na mě nemůžeš podívat?
Nemůžu.
Marie?
Ty si nevzpomínáš?
Nejednou jsi říkala, že ti Le Gris přijde pohledný.
To ty taky.
Ale já ho neobviňuji ze znásilnění.
Marie!
Ty mi nevěříš.
Musím jet.
Ne, Jeane, ne! Tohle není to, co já chci!
Ne, co ty chceš?
Nemůže být prostě za svůj zločin postaven před soud?
Pierre je soud!
Když se odvoláš ke králi, bude stranit Pierrovi jako už tolikrát.
Neodvolám se ke králi.
Odvolám se k Bohu.
Marguerite, proč to děláš?
Protože to, co se mi stalo, je špatně.
Muži jako Le Gris si berou ženy, kdykoliv chtějí
a jak často chtějí.
Kdo si myslíš, že jsi?
Můj syn může zemřít.
To je jeho volba. Ne moje.
Nijak se nelišíš od děveček, s nimiž špásují vojáci,
když jsou na tažení.
Stěžují si snad ony?
Nemůžu mlčet. Musím promluvit.
Marguerite!
Dosáhlas jen toho, že jsi zahanbila naši rodinu.
Říkám pravdu.
Na pravdě nezáleží.
Díváš se na mě, jako bych nikdy nebyla mladá.
Mě také znásilnili.
A i když jsem protestovala a byla jsem zhnusená,
šla jsem snad brečet na rameno svého muže,
který měl jiné starosti?
Ne, vstala jsem...
a žila dál.
Ale za jakou cenu?
Za jakou cenu?
Jsem naživu.
Ale draze jste za tu výsadu zaplatila.
Slyšel jsem z několika zdrojů, že jste říkala jiným ženám,
že vám monsieur Le Gris přijde pohledný.
Možná se vám o té události jen zdálo,
protože jste si přála, aby se stala.
Ano, kdysi jsme se s některými přítelkyněmi shodly,
že je pohledný, ale taky jsem jim říkala, že je nedůvěryhodný.
Všimnout si, že je nějaký muž přitažlivý, neznamená nic víc.
Pokud je jedna z těchto žen vaše nejbližší přítelkyně,
proč by tuto informaci sdělovala soudu?
To nevím.
Kolik let už jste manželkou Jeana de Carrougese?
Pět.
A za celou tu dobu
jste nepovila dítě,
dědice rodového jména.
Ne, monsieur. Ne.
A přesto tady teď sedíte
šest měsíců od incidentu, který označujete za pravdivý,
a jste v šestém měsíci těhotenství.
Možná máte dalšího milence
a obviňujete Le Grise, abyste to maskovala.
Už jsem řekla, že jsem věrná svému manželovi.
Líbí se vám mít pohlavní styk s vaším manželem?
Ano, samozřejmě.
Není to samozřejmost.
Jste si plně vědoma, že nemůžete počít dítě,
- pokud na konci nezažijete rozkoš? - Ano.
Ano.
A zažíváte na konci rozkoš?
Ano. Zažívám.
Znásilnění nemůže způsobit těhotenství.
To je prostý vědecký fakt.
Umožňuje soudu, aby se zeptal,
zda po pěti letech manželských styků
je vaše těhotenství...
čirá náhoda.
A pokud uvěříme, že říkáte pravdu
a k tomu činu skutečně došlo,
možná se vám to líbilo víc,
než jste ochotna přiznat.
Prosím, vysvětlete mi, jak se člověku může líbit znásilnění.
Cítila jste při tom rozkoš?
Odpovězte na otázku!
Žádnou rozkoš jsem necítila!
Má někdo další otázky?
Pokud váš manžel prohraje souboj, projeví se tak Boží úradek
a odhalí se tak vaše křivé svědectví.
Rozumím.
Jsem si jist, že vám manžel řekl,
že trest za křivé svědectví ženy proti muži
v případě znásilnění...
je to, že budete svlečena a ostříhána,
upnuta do železného límce,
přivázána k dřevěnému kůlu
a nakonec upálena zaživa.
Lady Marguerite,
bývá poměrně běžné,
že obžalovaný hoří po dobu 20 až 30 minut,
než zemře.
Říkám vám pravdu.
Souboj se bude konat.
Tak podle tebe je Le Gris pohledný?
Zostudila jsi mě
před králem a celou Francií.
Tys věděl, co se mnou bude, pokud ten souboj prohraješ.
Věděls to, a neřekl mi to.
Bůh nepotrestá ty, kdo mluví pravdu.
Můj osud a osud našeho dítěte neurčí Boží vůle,
ale to, který stařec se první unaví.
Co si to dovoluješ?
Co můžu ztratit?
Prosila jsem tě, ať najdeš jiný způsob, a teď mě můžou upálit.
Riskuju pro tebe svůj život.
Riskuješ můj život,
aby ses utkal se svým nepřítelem a zachránil svou hrdost.
A z našeho dítěte možná udělal sirotka.
Nebo tě to nenapadlo?
Jsi pokrytec.
Jsi zaslepený svou ješitností.
28. prosince 1386
Všechno je nachystané.
Jsem připraven.
Ráda bych tu ještě chvíli zůstala.
Měj víru, Marguerite.
Konečně jsem porodila syna, kterého nadevše miluji,
a možná neuvidím, jak bude vyrůstat.
Pro tohle jsem žila.
Kdybych věděla, že mě pravda připraví o tuhle lásku,
nejspíš bych udělala to, co udělalo mnoho žen přede mnou.
Nic.
Udělala jsi správnou věc.
Ne, pokud umřu.
Nejsem jako ty, Jeane.
Dítě potřebuje svou matku víc,
než matka potřebuje mít pravdu.
Rytíři, na místa.
Mylady,
kvůli vašemu svědectví
riskuji svůj život v souboji s Jacquesem Le Grisem.
Víte, že bojuji za spravedlivou a správnou věc.
Říkám tu před vámi všemi,
že jsem mluvila pravdu.
Nechť nás rozsoudí Bůh.
Dnes z milosti Boží zvítězí krutá spravedlnost.
Modleme se, aby to skončilo jako ten souboj ve Flandrech.
A Le Gris v zápase vlastnoručně utrhl Carrougesovi varlata.
Kupředu!
Kupředu! Kupředu!
Honem! Podej mi ho!
Dřevec, dřevec! Rychle!
Uhněte z cesty!
Dřevec! Dřevec!
Sekeru, sekeru!
Carrouges možná vykrvácí.
Dá-li Bůh.
Zab ho! Zab ho!
- Zab ho! - Zab ho! Zab ho!
Přiznej se!
Přiznej se mi.
Carrougesi, já ji neznásilnil.
Já ji neznásilnil.
Já ji neznásilnil!
Ať je mi Bůh svědkem
a ať moje duše propadne peklu, jestli lžu,
ale ten zločin jsem nespáchal!
V tom případě k čertu s tebou.
Ano.
Bůh s vámi, mylady.
Ne... Povstaň. Povstaň.
Všechna čest, rytíři.
Bůh promluvil
a rozhodl, že pravda a spravedlnost jsou na tvé straně.
V boji jsi projevil sílu a pokoru.
Ať Bůh ochraňuje tebe i tvou manželku.
Tvoje manželka.
Ať žije Carrouges!
Carrouges!
Sláva Carrougesovi!
Carrouges!
Podívej se na to!
Sir Jean de Carrouges bojoval a zemřel v křížové výpravě o několik let později.
Marguerite de Carrougesová žila třicet let šťastně a spokojeně
jako paní domu Carrougesových.
Nikdy se znovu neprovdala.
Překlad: Petr Putna