Bazat pe evenimente reale
Întoarceţi-vă spre dreapta, milady.
Mulţumesc.
Gata.
PARIS 29 decembrie 1386
Ascultaţi, ascultaţi, ascultaţi!
Lorzi! Cavaleri! Scutieri!
Şi oameni de tot felul!
Din porunca suveranului nostru, regele Franţei,
este strict interzis...
... sub pedeapsa cu moartea şi pierderea proprietăţii,
ca oricine de aici să fie înarmat,
să aibă o sabie sau un pumnal,
decât dacă are permisiunea expresă...
... a suveranului nostru, regele.
Fiecare om trebuie să lupte,
călare şi pe jos,
aşa cum îi place,
cu orice armă sau mijloc de atac sau apărare.
Cu excepţia armelor sau mijloacelor de acelaşi tip...
... sau făcute cu farmece sau vrăji,
sau orice alt lucru interzis de Dumnezeu şi Sfânta Biserică
tuturor bunilor creştini.
Dacă vreunul dintre combatanţi aduce pe câmpul de luptă
orice arme făurite cu vrăji,
farmece, incantaţii sau orice alte arte malefice,
tot aşa va fi pedepsit şi el ca duşman al lui Dumnezeu...
... sau ca trădător...
... sau ca ucigaş.
Mai strâns. Mai strâns.
Cavaleri, începeţi!
Să pornească!
Să pornească! Să pornească!
ULTIMUL DUEL
CAPITOLUL UNU Adevărul conform lui JEAN DE CARROUGES
Veniţi la lupta voastră!
O să muriţi toţi!
BĂTĂLIA DE LA LIMOGES 19 septembrie 1370
O să muriţi ca nişte porci!
Haideţi!
Haideţi, neisprăviţilor!
Nu putem sta aici.
Şi luptaţi!
Jean, Pierre ne-a ordonat să apărăm acest pod.
Dă-le naibii de ordine! Pentru rege.
Pentru rege!
Mulţumesc.
Nu-mi voi cere scuze pentru cum aţi luptat astăzi.
A fost o onoare să fiu acolo cu voi.
Limoges e pierdut.
Şi aliaţii noştri n-au reuşit să ia portul din Brest.
Noul nostru senior, Pierre,
a abandonat campania şi ne trimite acasă.
Plecăm în zori.
Aşa, aşa.
Pentru rege!
Clar, Pierre nu e mulţumit.
S-au salvat vieţi.
Nu în Limoges.
Hai să ne întoarcem acasă, prietene.
Mi-ai salvat viaţa azi.
Îţi mulţumesc.
Numele!
Scutier Jean de Carrouges.
Fiul căpitanului acestui fort.
Deschideţi porţile!
E o mare onoare că Pierre a ales castelul tatălui tău pentru ceremonie.
Voi fi pregătit să preiau căpitănia la moartea tatălui meu.
Peste mulţi ani, sper.
Tată. Mamă.
Căpitane. Milady.
Scutieri.
Nu-l lăsa pe stăpânul nostru, Pierre, să aştepte.
... devin omul tău. Te slujesc pe viaţă.
Milord, devin omul tău. Jur să te slujesc pe viaţă.
Milord, devin omul tău. Te voi sluji pe viaţă.
Milord, devin omul tău. Jur să te slujesc pe viaţă.
Stăpâne, devin omul tău. Jur să te slujesc pe viaţă.
- Stăpâne... - Mai aproape.
Stăpâne, devin omul tău.
Jur să te slujesc pe viaţă.
Numele!
Sunt eu, Elena din Troia.
Le Gris.
Mă bucur să te văd, prietene.
Deşi nu vin doar ca prieten.
Mă tem că vizita mea are şi alt scop decât am lăsat să se creadă.
Vorbeşte!
Pierre m-a însărcinat cu colectarea de datorii.
Am înţeles.
I-am vizitat deja pe toţi ceilalţi de pe domeniul lui.
Şi acum...
Ai venit la mine.
Am venit la tine.
Aceste dări sunt pentru apărare militară.
Ştii la fel de bine ca oricine că duşmanul e prezent. Şi trebuie să fim pregătiţi.
Când n-am fost eu pregătit să lupt pentru regele meu?
Ai fost.
Mai mult decât oricare altul.
Dar nu e tot ce vrea Pierre.
Nu, ce vrea Pierre...
Pierre vrea banii care i se cuvin de drept.
Nu îi am.
Ciuma mi-a luat jumătate din oameni. Colectarea rentelor e scăzută.
- Câmpurile mele produc jumătate... - Şi costul forţei de muncă a crescut.
Da.
- Ceilalţi vasali cum au plătit? - Au plătit pentru că a trebuit să insist.
Am înţeles.
Iar acum insişti şi în cazul meu?
Lasă-mă să vorbesc cu Pierre.
E rezonabil.
Îi voi explica situaţia ta.
Eşti un adevărat prieten.
Dar nu mă pot întoarce cu mâna goală.
Bineînţeles că nu.
Mulţumesc.
Să văd ce am la îndemână.
- Gândeşte-te la asta! - M-am gândit.
Ba nu.
Voi lupta sub comanda amiralului de Vienne.
Englezii jefuiesc Peninsula Cotentin chiar acum.
Ciuma asta ţi-a luat soţia şi fiul.
Nu voi sta degeaba în timp ce Normandia de Jos cade.
Nu ai moştenitor. Dacă mori, tot ce ai va ajunge la contele Pierre.
Lucru care nu-i scapă lui Pierre, sunt sigur.
Nu mă favorizează ca pe tine.
- Ai multe pentru care să trăieşti. - Pentru ce am să trăiesc, aici?
Un nume.
E prea vestit, ca să-l tratezi cu atâta nesăbuinţă.
Tatăl tău e căpitan în Bellême.
Când va muri, vei moşteni garnizoana, cu tot ce are.
Şi eu sunt prietenul tău.
Şi sunt mulţi alţii ca mine care ar prefera să nu mori.
Nu pornesc în această campanie cu nesăbuinţă.
N-o fac doar ca să lupt.
Atunci de ce?
Jacques.
Sunt...
... falit.
Am nevoie de bani.
NORMANDIA 1380
Trăiască regele!
- S-au întors! - Repede! Haideţi! S-au întors!
- Iau eu asta. - Vă ajut eu, dle.
Întoarceţi-vă, vă rog, milord.
Ridică, ridică braţul!
Mai du-le pâine!
Aici. Mai vor.
Robert de Thibouville.
Ne oferă adăpost şi hrană.
De Thibouville?
N-a fost el de partea englezilor împotriva noastră la Poitiers?
Ba da, dar a fost iertat împreună cu ceilalţi.
E cu noi acum.
Şi aşa va rămâne, dacă ştie ce e bine pentru el.
Uşurel, Jean. E un acoperiş deasupra capetelor noastre.
De altfel,
are o pivniţă de vinuri pe cinste.
Ce frumuseţe!
E o de Thibouville?
Da. Numele ei e chiar mai vechi decât al tău.
E singura lui fiică.
Există şi o zestre.
Fireşte, bărbatul ar trebui să poarte semnul de ruşine al tatălui ei.
Nu-mi imaginez că ar suferi prea mult cu sarcina de a face un moştenitor.
Domnilor, bine aţi venit!
Aţi luptat cu curaj.
Mulţumim că ne găzduiţi.
- Aş vrea să vi-l prezint... - Jean de Carrouges.
Reputaţia te precede.
La fel şi a ta.
E plăcerea mea să vă găzduiesc.
E doar drept să sprijini oamenii care luptă pentru rege.
Unele lecţii se învaţă mai târziu în viaţă.
Dă-mi voie să ţi-o prezint pe fiica mea.
Marguerite.
Marguerite, el e scutierul Jean de Carrouges.
Milady, mă bucur să te cunosc.
Plăcerea e a mea.
Zestrea include şi parcela asta.
Începând de la terenurile de vânătoare.
Şi ăsta de aici? Cel din nord?
Aunou-le-Faucon.
Cum am spus, începând de la terenurile de vânătoare.
Voi vrea şi bucata aia de pământ.
Cum să nu.
Amin!
Sunt un om foarte gelos, milady.
În seara asta, eşti a mea şi nu vei mai dansa cu altcineva.
Şi în fiecare seară ce urmează.
Nu-ţi face griji.
Ăsta e.
Domeniul începe de la gura râului
şi se întinde până la dealul de acolo.
Deci ăsta e Aunou-le-Faucon.
Trebuia să facă parte din zestrea lui Marguerite.
Îi plăcea aici.
Şi Pierre ţi l-a dat ţie.
Drept recunoştinţă că-l slujesc.
Conturile lui erau un haos.
Odată ce le-am reordonat şi am strâns dările datorate,
totul a început să meargă cum trebuie şi şi-a recăpătat averile.
Mi-a dat ăsta în semn de recunoştinţă.
Nu e făcătura mea.
Contele e generos şi impetuos.
Hai să mâncăm!
Aş vrea să fi văzut grădinile de la Aunou-le-Faucon.
Aveam trandafiri şi levănţică.
Atunci, vom avea şi aici.
Îmi amintesc că tata a făcut un leagăn pe cel mai mare copac de pe domeniu.
Voi găsi cel mai mare copac şi voi face acelaşi lucru.
Am amintiri atât de frumoase din verile petrecute acolo.
E păcat că Pierre a luat domeniul ăla de la tatăl tău.
Ştiu că ţi-e dor de el.
Numai aşa putea plăti ce datora.
Pierre i l-a dat apoi lui Jacques Le Gris, în dar.
Toţi scutierii se bucură de daruri atât de generoase?
Le Gris mai mult decât majoritatea.
A devenit cel mai de încredere om al lui Pierre.
Poate Aunou-le-Faucon nu e pierdut pentru totdeauna.
Poate n-o să las lucrurile aşa.
Jean...
Dragostea mea, am sângerat pentru acest rege.
Ştie de mine.
- Poate am mai multă putere decât crezi. - Ştiu cât de puternic eşti.
Acest pământ mi-a fost promis ca parte din zestrea soţiei mele.
Petiţia este respinsă.
Decizia vine direct de la Majestatea Sa, regele.
Eşti scutierul Jean de Carrouges?
Eu sunt.
Ce spune?
E tatăl tău.
Deschide poarta!
Lăsaţi-ne!
Eram la Paris când a venit vestea.
Tatăl tău a murit liniştit.
În somn.
Sunt pierdută.
Mi s-a spus că sunt nevoită să plec de aici într-o lună.
Nu vei face aşa ceva.
Voi prelua căpitănia.
Îţi vei păstra odăile, servitorii. Totul va fi cum a fost.
Jean, n-ai auzit?
N-o s-o iei pe urmele tatălui tău
ca şi căpitan la Bellême.
Ce vrei să spui?
De ce a trebuit să-l dai în judecată pe conte pentru o bucată de pământ?
Doar ca să-ţi impresionezi mireasa.
Acel pământ mi-a fost promis. A fost un apel.
Şi acum ţi-ai făcut un duşman din contele Pierre.
Era drept.
Drept. Nu există drept.
Există doar puterea bărbaţilor.
L-ai dat în judecată şi ţi-ai făcut un duşman puternic.
Tatăl tău era un om dur, dar el înţelegea multe despre lumea asta.
Atunci cine va prelua căpitănia tatălui meu?
Ziua bună!
Alătură-te nouă, scutier!
E zi de sărbătoare.
Nu voi rămâne, milord.
Nu vreau să întrerup o astfel de ocazie,
dar onoarea mă obligă să vorbesc.
Eram mânios, dar am vorbit bine.
I-am spus lui Pierre:
"Poţi să stai acolo, ca un om de onoare, ca senior al meu,"
"şi să-mi spui că nu sunt destul de bărbat să-mi asum căpitănia de drept,"
"pe care bunicul şi tatăl meu au avut-o în ultimii 20 de ani din viaţă"
"şi să preiau comanda garnizoanei şi să ţin fortul Bellême pentru regele meu?"
- Şi ce a spus Pierre? - Şi acolo era şi Le Gris...
... a cărui viaţă am salvat-o, stând lângă el,
cu căpitănia lui, neavând nici curajul să mă privească.
Îl otrăveşte pe milord cu sfaturi diabolice.
Îi şopteşte în ureche, îmi pătează numele.
Sigur nu ai spus asta.
Ai spus-o.
Nu mai suntem bineveniţi la curte.
Jean...
Fie!
UN AN MAI TÂRZIU
Milord.
Jean, a sosit o invitaţie.
Prietenul tău Jean Crespin ne-a invitat la el acasă.
Sărbătoresc naşterea primului lor copil.
E un băiat.
Minunată veste.
A trecut un an de la Bellême.
Poate ne putem arăta feţele,
ca să ştie că ne vedem de viaţă, în ciuda acestei nedreptăţi.
Un copil sănătos în aceste vremuri
e motiv de sărbătoare.
Crezi că i-aş nega gloatei din Argentan
vederea unei adevărate nobile?
Comandă-ţi o rochie!
Ăsta e gata. Ne mai trebuie fân aici.
Mă bucur tare că ai ales să vii. Asta îţi va face bine, dragostea mea.
Jean, sunt foarte încântat să te văd. A trecut mult timp.
Felicitări, prietene!
- Milady, arăţi minunat. - Mulţumesc.
Vă rog, sunteţi bineveniţi.
Scuză-mă, milady.
- Le Gris. - Carrouges.
Pace! Bravo! Bine făcut!
Să nu existe reavoinţă printre slujitorii regelui.
- Are nevoie de noi toţi acum. - Aşa e. Bine spus, vechi prieten.
Marguerite, vino!
Dă-i prietenului nostru un sărut şi arată-i buna-credinţă a casei Carrouges.
Mă întorc în câteva luni, dragostea mea.
Voi fi în siguranţă şi bine îngrijită de Alice şi mama ta,
dar îmi va fi dor de tine.
Asta mi-e menirea.
- Lasă-mă să am grijă de tine. - Şi tu?
Eu am tot ce-mi trebuie.
În afară de un moştenitor.
Dragostea mea.
Vine cu voia lui Dumnezeu.
Te numesc cavaler în numele lui Dumnezeu.
Ridică-te!
Jean de Carrouges!
În onoarea serviciului tău pentru regele nostru.
Linişte!
Te numesc cavaler în numele lui Dumnezeu!
Ridică-te!
Bun, oameni! Pregătiţi-vă de luptă!
SCOŢIA 1385
Sire?
De ce fug?
Pentru rege!
Se întoarce stăpânul!
Vin!
Se întoarce stăpânul!
Vine!
Bine aţi revenit, sire!
Milord, nu eşti bine.
Febra asta e tot ce am adus înapoi din locul ăla mizerabil.
Precum şi rangul de cavaler.
Mâine, trebuie să plec la Paris.
- Voi fi plecat o săptămână. - Ce vrei?
Trezorierul îmi datorează bani.
- Jean, nu eşti bine. - E destul de bine să călătorească.
La Paris?
Sunt trei zile de călărit.
Şi Argentan.
Datoria cere să-i raportez lui Pierre.
Te vor admira ca şi cavaler.
Şi-i vei ului pe cei care nu se aşteptau să te întorci, sir Jean.
Sir Jean de Carrouges?
Semnătura aici.
300 de monede de aur.
Sire.
Voi fi în odaia mea.
Noapte bună!
Dragostea mea?
Ce este?
S-a certat iar mama cu tine?
Nu.
Mi-a fost dor de tine.
Ţie nu ţi-a fost dor de mine?
- Nici nu ştii cât de mult! - Atunci hai să mergem în pat.
Ce? Ce este, dragostea mea?
Cât ai fost plecat, a fost o zi...
... când mama ta a avut treburi în Saint Pierre.
Da.
A luat servitorii cu ea şi am rămas singură.
N-a lăsat-o pe Alice?
I-am spus foarte ferm.
A luat toţi servitorii.
La scurt timp după aceea, a venit un bărbat, neanunţat.
Îl cunoşteam, aşa că l-am lăsat să intre.
Dar nu era singur.
M-a atacat.
M-a pironit, am protestat.
Am ţipat, am strigat cât de tare am putut, dar nu era nimeni aici.
M-a supus. N-am putut face nimic.
Am fost violată.
Cine? Cine a făcut asta?
Cine?
Jacques Le Gris.
Îmi spui adevărul?
Da. Da.
- Îmi spui adevărul? - Da, e adevărul! Trebuie să mă crezi!
Trebuie.
Eşti iubita mea.
Vino!
N-am fost aici să te protejez.
Te rog să mă ierţi.
Te rog.
Jean.
Vreau să plătească pentru ce a făcut.
Şi va plăti.
Va plăti.
Strângeţi săbiile!
Conduceţi-i înăuntru, vă rog!
Duceţi caii!
Daţi-i la o parte!
Conduceţi-i înăuntru, vă rog!
Aşa că vă cer ajutorul.
Marguerite e soţia mea şi a fost necinstită.
- Nu voi permite să rămână nepedepsit. - Singura ta cale e prin Pierre.
Deşi mă îndoiesc că îţi va acorda o audienţă.
Spuneţi povestea pe care aţi auzit-o azi.
Oriunde puteţi şi tuturor celor care o ascultă.
Vom fi subiectul bârfelor.
Dacă povestea e cunoscută în toată Normandia,
Pierre va trebui să ne acorde o audienţă.
Am un plan.
Cer un duel până la moarte.
Acest obicei a fost scos în afara legii cu ani în urmă.
Nu e aşa, Alteţă.
E adevărat că nu s-a ţinut niciun duel pe timpul vieţii tale,
deşi rămâne acceptabil ca mod de...
Va fi nevoie de convocarea corpului parlamentar din Paris.
Toţi cei 32 de membri ai curţii Majestăţii Voastre.
Unul dintre noi a minţit.
Să-l lăsăm pe Dumnezeu să decidă.
Sir Jean, dacă pierzi acest duel,
dovedind astfel că acuzaţiile sunt false,
soţia ta ar suferi consecinţe cumplite.
Dumnezeu îi va cruţa pe cei care spun adevărul.
Şi adevărul va triumfa.
Nu mi-e frică.
Excelent!
PALATUL DE JUSTIŢIE
Majestatea Sa, regele Carol al VI-lea!
Cu ce treabă te înfăţişezi înaintea acestei curţi?
Preamărit şi puternic rege, şi stăpânul nostru suveran,
mă prezint.
Jean de Carrouges...
... cavaler...
... ca reclamant în curtea ta...
... şi îl acuz pe acest scutier
de cea mai mârşavă faptă
împotriva soţiei mele,
lady Marguerite de Carrouges.
Îl acuz că, în a treia săptămână din ianuarie trecut,
acelaşi Jacques Le Gris...
... în mod ilegal
şi carnal
mi-a necinstit soţia împotriva voii ei, în casa noastră.
Şi, dacă acest Jacques Le Gris
îşi neagă fapta...
... eu sunt pregătit
să-mi dovedesc acuzaţia cu corpul meu împotriva corpului lui
şi să-l las fără suflare la o dată hotărâtă.
CAPITOLUL DOI Adevărul conform lui JACQUES LE GRIS
Veniţi la lupta voastră!
O să muriţi toţi!
O să muriţi ca nişte porci!
Haideţi!
Haideţi, neisprăviţilor!
Nu putem sta aici.
Şi luptaţi!
Jean, Pierre ne-a ordonat să apărăm acest pod.
- Dă-le naibii de ordine! - Te momesc, Jean.
Vor să părăsim podul ca să poată lua Limoges.
Atunci îşi vor primi dorinţa!
- Fiul meu e un prost. Lasă-l să se ducă! - Dacă se duce singur, va muri.
Pentru rege!
Ştiu că e încăpăţânat.
Da, încăpăţânat, dificil, gelos...
- ... impetuos, netot, irascibil, netot... - Da. Ştiu, milord.
... prost. Nu-şi plăteşte rentele la timp.
Dar îl consider un prieten.
Nu m-a ascultat şi a lăsat Limoges să cadă.
A crezut că va reuşi. Intenţiile lui au fost bune.
Nu e deloc distractiv.
Vrei să spui că ai vrea să-l mai vezi pe mohorât aici, în Argentan?
Stă bosumflat ca un nor negru.
Milord, am luptat cu el şi am văzut ce-i mai rău pe lume cu el.
Este loial.
Da. La fel sunt şi ogarii mei.
Cum doreşti. Du-te! Fă ce vrei!
Am o impresie foarte proastă despre caracterul lui.
Dar una foarte bună despre al tău.
E calitatea care-ţi face cea mai mare cinste.
Dar nu lăsa loialitatea să te orbească.
- Mulţumesc, milord. - Da.
Le Gris?
Auriu? Sau sandala?
- Auriu. - Într-adevăr.
Auriu.
CASA LUI PIERRE D'ALENÇON
Nu, nu, ştiu, ştiu...
Doamnelor şi domnilor...
În împrejurări obişnuite, gazda voastră, vicontesa,
soţia mea, lady Marie Chamaillart,
ar prinde răsăritul cu noi toţi...
... ar cânta mai tare, ar dansa mai mult şi v-ar băga pe toţi sub masă.
Cu toate astea, trudeşte crescând al optulea copil al nostru,
din cei 14 ani de căsnicie.
Noapte bună, dragi prieteni.
N-o să vă aştept pe niciunul dintre voi.
Mai ales pe soţul meu.
Noapte bună, dragul meu!
Dragostea mea.
Aşa, aşa!
Noapte bună!
Ei, acum, seara ar putea începe cu adevărat.
Unde rămăseserăm?
Latour, citeşte!
- Nu ştiu latină. - Tu nici măcar nu citeşti.
O să citesc eu. Cartea iubirii.
Regula numărul 24.
Ştie cineva?
Scutier?
"O nouă dragoste expulzează una veche."
Prea adevărat.
Ei bine, se pare că avem un scutier cu un talent ascuns.
Citeşte!
Regula iubirii numărul patru.
"Dragostea creşte mereu..."
"... sau slăbeşte."
Ticălos insolent!
Te cunoaşte.
"Nimic nu împiedică o femeie să fie iubită de doi bărbaţi."
"Sau un bărbat să fie iubit de două femei."
Bine citit!
Hai, hai!
Dacă fugi, doar te voi urmări.
Devine serios.
Nu! Nu! Nu!
Nu!
Nu! Nu! Nu!
Clienta asta e dură.
Nu!
Şi puternică.
Hai, primeşte un rău în tine.
Pierre!
Vino, Pierre!
Grozav!
Pierre.
Viaţa e bună.
Nici lupii n-au dormit.
Soţia ta se va trezi curând, milord.
Ar fi bine să fii acolo.
Gravidă şi isterică.
Prefer să-mi asum riscul cu lupii.
Spune-mi, scutier,
cum poate un om de război deveni atât de învăţat?
M-am născut fără un nume şi fără avere.
M-am pregătit pentru o viaţă în biserică.
Cerinţele...
... nu mi se potriveau.
Nu, nu.
Un libertin pe placul meu.
Asta mi-a venit mereu uşor.
Cunoştinţele astea se aplică şi la numere?
Da, milord.
Atunci îţi împărtăşesc ceva, şi rămâne între noi.
Desigur.
Conturile mele sunt în dezordine.
Te-ar deranja să-ţi foloseşti cunoştinţele pentru a-mi regla finanţele?
Cum e posibil?
Rentele vin cu întârziere. Contabilii sunt neglijenţi.
Milord, nobilii ăştia ţin banii pe care ar trebui să ţi-i plătească.
Ciuma a ucis jumătate din forţa de muncă.
Culturile sunt scăzute, costurile forţei de muncă au crescut.
Înţeleg numerele, şi absolut nimic din toate astea nu te priveşte.
Trebuie să fii pregătit să strângi o armată pe neaşteptate.
Asta nu se poate dacă nu ai bani.
Şi când spun că nu-i au?
Să mi-o spună mie!
Bine, atunci.
Încercam să vorbesc cu stăpânul tău.
Problema asta e între noi. Nu mă întrerupe din nou.
Să ne uităm pe hartă!
Bine?
Am proprietatea de aici, din Bourg.
Nu, dragul meu. Nu.
Ce e asta de-aici?
Aunou-le-Faucon.
Nu.
E unul dintre cele mai valoroase domenii ale mele.
Va face parte din zestrea fiicei mele.
Nu pot să i-l dau.
Prietene, Pierre nu te roagă să-i dai cel mai bun domeniu al tău.
Dar Aunou-le-Faucon valorează de două ori cât datorez.
Gândeşte-te cât de bine o să te simţi să n-ai nicio datorie.
Ai auzit? Rapoarte din nord.
Se spune că există un tată atât de disperat,
încât îşi va mărita propria fiică cu Jean de Carrouges.
Într-adevăr?
Da, Robert de Thibouville, trădătorul.
Carrouges are nevoie de un moştenitor.
E ea singura nobilă din Normandia?
Are nevoie şi de bani.
Ea are multe merite.
E bogată, tânără. Se spune că e frumoasă.
Da, şi tatăl ei a trădat Coroana.
Nu-mi cer scuze pentru Robert de Thibouville.
Da. Păcat că nu a fost decapitat pentru trădarea lui.
Ar fi fost cruţat de această umilinţă.
Uşor!
Da. Aici, băiete.
Sânge de cerb.
Însemn de onoare.
Bravo, Etienne! Charles.
Ce?
Mă dă în judecată.
Intră! Scoate-ţi pantalonii.
Mă dă în judecată!
- Cine? - Pe mine!
Pentru un pământ de drept al meu.
Jean de Carrouges a intentat un proces pentru o proprietate.
De ce te-ar da în judecată pentru o proprietate?
Pentru că mi-ai dat-o tu.
Te dă şi pe tine în judecată. Ne dă în judecată pe amândoi.
Nu văd ce e amuzant, milord.
Cum dai în judecată pentru ceva ce nu a fost niciodată al tău?
Scutierul meu.
Recunoşti acum că am avut dreptate în privinţa lui Jean de Carrouges?
Spune că va duce problema la rege. A sângerat pentru acest rege.
Vărul meu, regele.
Pierre.
Şi eu am sângerat. La fel şi tu.
Prietene, această problemă e rezolvată.
Speram să te surprind la curte.
Acum, ai dat buzna şi ai umbrit o seară destul de promiţătoare.
Aşa că-ţi voi spune acum.
Jean de Carrouges nu va fi noul căpitan de la Bellême.
Tu vei fi noul căpitan de la Bellême.
Ca prin magie.
Carrouges va fi furios.
Prea adevărat. Acum dă-ţi pantalonii jos!
Amânare scurtă!
Cine vrea să mă ajute să ajung la starea anterioară?
Vino încoace!
Vino, băiete! Le Gris!
Voi proteja această fortăreaţă din Bellême
şi-i voi comanda garnizoana în calitate de căpitan,
cât pot mai bine,
împotriva tuturor duşmanilor regelui meu.
Jacques Le Gris.
Căpitane, ridică-te şi fii recunoscut!
Ziua bună!
Alătură-te nouă, scutier!
E zi de sărbătoare.
Nu voi rămâne, milord.
Dumnezeule, spune-mi că nu eşti aici să mă dai în judecată din nou.
Bate-ţi joc de mine, dacă vrei,
dar nu poţi schimba ce e bine şi ce e rău.
Luminează-mă, scutier, ce anume este drept?
După cum văd eu, ultima dată ai venit să mă dai în judecată
pentru un pământ pe care-l deţineam în mod legal
şi i l-am dăruit unuia dintre cei mai credincioşi scutieri ai mei,
pentru serviciile prestate pentru mine.
Ce pretenţie ai fi putut avea asupra acestui pământ? Nu l-ai deţinut niciodată.
Ştiu totul despre scutierul tău.
Scutierul căruia i l-ai dăruit.
Cel care deţine o căpitănie acum, care e de drept a mea.
Prietene, te rog.
- Hai să vorbim între patru ochi. - Nu! Nu! Nu! Voi fi auzit!
Nu accept asta!
Tatăl meu, timp de 20 de ani, tatăl meu...
Am aşteptat 20 de ani!
Niciun nobil de aici nu l-ar vorbi de rău pe tatăl tău.
Mi-ai cerut rentele, le-am plătit!
Aici, ca om de onoare,
spui că nu sunt căpitanul?
Îmi spui că nu sunt căpitanul de aici?
Îţi spun orice vreau.
Eu decid cine e căpitan la Bellême.
Asta preţuieşti.
Pe el. Pe linguşitorul ăla.
Toţi, nişte linguşitori!
Te voi da în judecată! Te voi da în judecată pentru asta!
În numai trei ani,
ai reuşit să iei fiica unui trădător,
să mă dai în judecată pentru pământul care nu ţi-a aparţinut niciodată
şi să stai în faţa mea pentru a doua oară,
ameninţându-mă încă o dată că mă dai în judecată,
în timp ce vorbeşti de datorie şi onoare.
Aşa mă slujeşti?
Îl slujesc pe rege.
Pe rege.
Raiul şi pământul!
Raiul şi pământul ce?
14.
37. 45.
15. 17 împrumutat...
Intră!
Bună!
Credeam că dormi, milord.
Da, mare...
... prieten bun. Nu, aproape...
Dar am văzut lumină de lumânare şi am ştiut că trebuie să fii tu.
Lucrez mai bine singur.
Nu uşurezi treaba omului.
Am venit să-ţi spun că nu voi veni
la celebrarea lui Crespin.
Milord?
Prea departe, prea frig.
Vom sta aici şi ne vom culca cu femei de-ale noastre.
- Nu. - Nu.
Nu, mi s-a spus că Jean de Carrouges va fi acolo.
E timpul să vindec această rană.
Nu se va schimba niciodată. De ce să mai încerci?
Pentru că o vrajbă între vasalii Înălţimii Voastre
aduce doar necazuri şi distrageri.
O, Dumnezeule!
Şi pentru că am fost cândva naşul răposatului său fiu!
Am avut cândva un loc în inima lui.
Fă ce trebuie!
O vei vedea pe soţia lui misterioasă.
Se pare că o lasă să iasă din temniţă o singură dată.
Nu putem decât să sperăm că nu i-a luat cărţile.
Soţia lui Carrouges citeşte?
În la fel de multe limbi ca tine, aud.
Ciudată pereche.
Este. Oare minunile nu vor înceta niciodată?
- Vino la celebrare, milord! - Nu.
- Vino! - Nu.
Prea mult vin. Latina îmi scapă.
"Iertăm un copil care se teme de întuneric."
"Tragedia sunt bărbaţii care se tem de lumină."
Decenţa ta va fi sfârşitul tău.
Şi decenţa mea nu are sfârşit. Nu, milord!
Recalculează!
Îmi pare rău.
Cred că ţi-ar plăcea.
Vom călări din vale până unde se termină râul.
Am putea lua masa acolo.
Servitorii mei ar putea pregăti un picnic.
O, Jacques Le Gris, nu-ţi irosi suflarea.
Am auzit totul despre tine de la doamnele de la curte.
Doar se laudă.
Carrouges.
Scuză-mă, milady.
Carrouges.
Le Gris.
Pace! Bravo! Bine făcut!
Să nu existe reavoinţă printre slujitorii regelui.
Majestatea Sa are nevoie de noi toţi acum.
Aşa e. Bine spus!
Marguerite, vino!
Dă-i prietenului meu un sărut. Arată-i buna-credinţă a casei Carrouges.
Bravo!
Dacă am...
Aşa!
Cred că... Aşa!
E păcat că nu ne-am întâlnit până în seara asta.
Da?
N-am ştiut cât de norocos e Carrouges cu o soţie atât de frumoasă.
Din câte am auzit, nu ai probleme să obţii femei frumoase.
Şi, din câte am auzit eu,
s-ar putea să avem multe în comun.
Ce am putea avea în comun?
Aprecierea pentru frumuseţea noastră.
Eşti foarte talentat la măguliri.
Spun doar adevărul.
Şi ce altceva?
Eşti cititoare?
Ca şi mine.
Idila trandafirului.
- Mi s-a părut cam plictisitoare. - Plictisitoare? Cartea e mizerabilă.
Prefer Curtoazia lui Percival.
E un roman mult mai provocator şi mai interesant.
Deşteaptă femeie!
Spune-mi!
El este naiv şi prost.
Însă are o inimă atât de pură, încât poate revendica Graalul.
Admir asta.
Îl înţeleg.
Ştie ce-şi doreşte...
... şi nu renunţă până nu-l obţine.
Locul minţilor bune e împreună.
Nu te pripi!
Carrouges.
Soţia ta mă fermecă, prietene.
Şi cu gândul poţi râvni, stăpâne.
Nu e mai puţin păcătos decât faptul că şi ea mă râvneşte.
Te rog să mă ierţi. Aş vrea...
Milord?
Nu te-am văzut niciodată aşa, milord.
Nici eu, prietene.
Nu-s veşti promiţătoare pe frontul scoţian.
Poate lady Marguerite e deja văduvă.
Nu aş paria împotriva lui Jean de Carrouges în luptă.
Despre ce crezi că vorbesc ea şi Jean?
Crezi că citesc împreună?
Dar el e analfabet, nu-i aşa?
Datoria faţă de prieteni e cea mai mare dintre toate.
Mai mare decât dragostea?
Nu l-am instruit cum trebuie.
Vina e a mea.
Milorzi! Milorzi!
Vi-l prezint pe cavalerul sir Jean de Carrouges!
Milord, mă întorc din campania regală din Scoţia să vă raportez.
Ridică-te, nobile cavaler! Vorbeşte!
Ne-am trezit nepoftiţi de către aliaţii noştri scoţieni.
Am asediat Wark-ul.
Mai tare, nobile cavaler! Nu te pot auzi în spate.
Am asediat Wark-ul.
Milord, mă întorc...
... fără pradă şi fără prizonieri.
Şi fără cinci dintre cei nouă scutieri de sub comanda mea.
Într-adevăr, mă întorc cavaler.
Unul care blestemă Scoţia şi ora în care am pus piciorul acolo.
Da.
Vestea a ajuns înaintea ta
despre campania ta catastrofală.
Un rezultat tragic, Jean,
deşi, îndrăznesc să spun că nu din cauza conducerii tale.
Aşa e!
Unde te duci acum, Jean?
Mă duc spre Paris.
Am treburi cu trezorierul pentru plata mea.
Foarte bine.
Norocul nu e departe de un soldat bun.
M-am întors cavaler.
Asta e a doua oară când nu-mi spui "sir".
Nu va mai fi o a treia.
A fost fără intenţie, sir Jean.
Nu voi fi luat de sus...
... de acest scutier...
... care stă degeaba la curte,
aşteptând să i se ofere daruri,
după daruri, după daruri...
... şi nu riscă nimic!
Nimic.
Poate va dobândi mai multe proprietăţi pe lumea asta...
... va avea parte de mai multe favoruri,
va mânca mai mult, va bea mai mult...
... va avea mai multe femei
şi, altfel, îşi spune soldat.
Dar, în această sală
şi în oricare alta,
în compania mea,
îmi va spune "sir".
Sir.
Într-adevăr...
... bunule sir.
Distracţie plăcută la Paris...
... sir Jean!
Asta e tot, Jean.
Milord.
Cine e?
Sunt eu, Adam Louvel, milady.
Adam Louvel?
Mi-e ruşine că trebuie să-ţi cer o mare favoare.
Calului meu i-a căzut o potcoavă şi...
Nu e nimeni aici.
Nu am voie să deschid uşa.
Nu, desigur.
Mă întrebam dacă aş putea intra să mă încălzesc până îi este schimbată.
Îmi pare rău că trebuie să te rog.
Pentru un moment. Nu-mi place să te rog.
Milady, iartă-mă că deranjez.
Te iubesc mai mult decât oricare altul şi aş face orice pentru tine.
Tot ce am e al tău.
Cum poţi să-mi vorbeşti aşa?
Marguerite, în ce fel să-ţi vorbesc?
Milady, trebuie să ştii că n-am încotro.
Dragostea mea pentru tine m-a consumat.
Cum îndrăzneşti?
Milady, când stăpânul meu e-n căutare de dragoste...
- Nu vorbi! - Trebuie să plecaţi acum. Vă rog.
- Ai auzit-o pe doamnă. Lasă-ne! - Milord.
- Sunt măritată. - Da.
Eşti încărcată cu o povară teribilă.
Un om rece, dur, care nu te iubeşte cum te iubesc eu.
Care nu apreciază cât de minunată eşti!
- Te rog! - Vreau doar fericirea ta.
Nu suport să te văd la nevoie.
Ştiu că finanţele casei tale sunt fragile.
- Stăpânul meu mă întreţine. - Da.
Dar ştie că eşti cea mai...
... rafinată...
... şi fascinantă femeie?
O femeie...
... căreia i-aş dedica toată viaţa.
O, ascultă-mă, sunt îndrăgostit de tine.
Ştiu că şi tu mă iubeşti. Trebuie.
Trebuie să pleci. Acum, te rog.
Jeanette!
Dacă fugi, doar te voi urmări.
- Nu. - Ba da.
Nu.
Nu!
Nu.
Te rog, nu!
Te temi de vinovăţie, dar, dragostea mea,
te implor, nu spune nimănui.
Pentru siguranţa ta.
Dacă soţul tău aude de asta...
... s-ar putea să te omoare.
Nu spune nimic!
Şi eu voi păstra tăcerea.
Nu te simţi prost, dragostea mea!
Nu ne-am putut abţine.
Iartă-mă, părinte, căci am păcătuit.
Vorbeşte, fiule!
Port un păcat care îmi apasă greu pe inimă.
Ce este, fiule?
Am comis păcatul adulterului...
... împotriva unui om pe care l-am considerat cândva prieten.
- Îţi cunoşti poruncile? - Da, părinte.
Cer iertare.
Fiule, Matei ne spune că cel care se uită la o femeie cu poftă
a comis deja adulter cu ea în inima lui.
Dar e dragostea un păcat, părinte?
- Cum pot căuta iertare pentru iubire? - Asta e lucrătura diavolului.
Ispititoarea asta te duce pe căi greşite.
Aşa cum Eva l-a ademenit pe Adam de la calea divină.
Asta nu e dragoste.
Atunci de ce?
Dumnezeu este credincios.
Nu te va lăsa să fii ispitit mai mult decât poţi duce.
Ăsta este un test.
- Prietene. - Milord.
Ia loc!
Va trebui să stai jos.
Bea asta!
Ar trebui să bei tot.
Nu există alt mod de a-ţi spune asta decât pe şleau.
O acuzaţie de nedescris a fost adusă împotriva ta.
Jean de Carrouges, evident,
printre alţii,
a spus oricui şi tuturor celor dispuşi să asculte
că tu...
... i-ai necinstit soţia împotriva voii ei.
Nu ştiu ce să spun.
De ce ar spune asta?
Jacques, suntem noi doi aici.
Trebuie să ştiu. E o chestiune serioasă.
Acuzaţia e falsă.
Fireşte, a protestat cum se cuvine, dar e o doamnă.
Nu a fost împotriva voii ei.
De ce aş avea nevoie să fac asta?
Mă ştii că duc lipsă de compania femeilor?
Nu.
Dar n-ai fost tu însuţi în ultima vreme.
E adevărat, mărturisesc, e un sentiment pe care nu l-am mai simţit.
O dragoste...
... pe care n-am cunoscut-o.
A fost nevoie de toată tăria mea să nu mă întorc la ea.
Ştiam că e greşit.
Mi-am mărturisit adulterul şi mi-am făcut penitenţa.
Dar, îţi jur, acuzaţia de viol e falsă.
Bineînţeles că e absurd. Cum bănuiam.
Dar trebuie să-mi apăr numele.
Nu, nu trebuie să faci aşa ceva.
Pe onoarea mea, o voi face, milord. Trebuie.
Ştiu că tânjeşti să-ţi aperi numele şi onoarea,
dar mintea comună nu are capacitatea pentru acest tip de nuanţă.
Ei nu înţeleg lumea la fel ca noi.
Ei văd răufăcători şi eroi, atâta tot.
Milord...
Neagă, neagă, neagă!
Peste tot, întotdeauna, în orice moment şi tuturor.
Nu ai comis adulter.
Nu s-a întâmplat. Nu există nicio dovadă.
Va fi cuvântul tău împotriva celui lui Jean de Carrouges.
Da, milord.
Desigur, va trebui să îndurăm un proces public,
acuzaţii de viol vor fi aduse împotriva ta
şi un verdict va fi dat de către seniorul tău,
adjudecând această problemă care,
întâmplător,
sunt chiar eu.
Îl găsesc pe sir Jacques Le Gris pe deplin nevinovat
şi întrutotul fără vină.
Poruncesc anularea plângerii penale
şi ştergerea ei din dosar.
Să nu mai existe întrebări despre asta.
Să nu mai fie bârfe,
pedeapsa fiind dată de mine.
S-a înţeles?
În ceea ce priveşte mărturia sub jurământ a lui lady Marguerite,
se poate concluziona doar că probabil a visat.
Acum, aceste constatări să fie trimise imediat la Paris,
înainte ca acest cavaler nepăsător să-l deranjeze pe rege cu prostiile astea.
Da, vorbeşte!
Milord, am fost informat
că Jean de Carrouges s-a dus deja la Paris.
Face un apel la Majestatea Sa chiar în acest moment.
Jigodia!
Beneficiul clerului.
Nu e nicio decizie de luat. Eşti un cleric în treburi minore.
Deci poţi să eviţi jurisdicţia curţilor laice
şi să fii judecat de Biserică, unde condiţiile sunt mai favorabile.
Bărbaţii din slujba Bisericii
sunt mult mai puţini printre cei acuzaţi de viol.
Scapă de o pedeapsă serioasă revendicând beneficiul clerului, aşa că
vom pune Biserica să judece cazul ca să terminăm cu asta.
Dar cum rămâne cu numele meu?
A existat...
... o idilă?
Nici pomeneală.
E ciudat că ar pretinde că a fost viol, riscându-şi viaţa.
De ce ar face asta?
Toată Franţa vorbeşte despre asta şi eu sunt nevinovat.
Am spus public că asta nu s-a întâmplat!
Şi totuşi, sub presiune extraordinară şi riscându-şi numele şi reputaţia,
lady Marguerite a spus că s-a întâmplat.
Formal, nu e vorba de ea.
Violul nu e o infracţiune împotriva unei femei.
E o infracţiune de proprietate împotriva gardianului ei masculin.
În acest caz, Jean de Carrouges.
Nu e o chestiune pentru care ar trebui să se ţină un duel până la moarte.
Ar trebui rezolvată discret.
Acceptă beneficiul clerului.
Nu sunt un laş.
Preamărit şi puternic rege şi stăpânul nostru suveran,
mă prezint.
Jacques Le Gris...
scutier şi inculpat,
şi, prin prezenta, neg
toate acuzaţiile menţionate înainte, mai ales...
... ale lui Jean de Carrouges
că, în mod ilegal...
... şi carnal,
i-aş fi cunoscut soţia, pe lady Marguerite de Carrouges...
în a treia săptămână a lui ianuarie trecut...
... sau în orice alt moment.
Şi mai menţin, salvând onoarea Majestăţii Voastre,
că acel cavaler,
în mod fals
şi răutăcios, a minţit!
Şi că el este fals
şi rău să spună acest lucru.
Şi mai menţin...
... şi cu ajutorul lui Dumnezeu...
... şi cu Doamna noastră...
... jur să fac tot ce e necesar pentru a-mi dovedi nevinovăţia.
Cavalerul şi scutierul au vorbit bine.
Se ordonă acum ca părţile să prezinte declaraţiile
în baza cărora, după primire, curtea va da un verdict în două săptămâni.
Dacă vreunul dintre bărbaţi încearcă să fugă din Paris,
va fi luat ca semn al vinovăţiei sale.
Se vor emite ordine pentru arestarea sa...
... şi va fi spânzurat.
Regele va decide dacă un duel ar trebui într-adevăr ţinut.
Ce urmează acum?
CAPITOLUL TREI Adevărul conform lui LADY MARGUERITE
Adevărul
Vei avea 330 de livre în monede, mobilier, stofe şi bijuterii,
pe lângă proprietatea de la Mont a Gudot, precum şi...
Cum rămâne cu Aunou-le-Faucon?
Am fost silit să vând acea proprietate contelui Pierre.
Am convenit ca acest teren să-i revină celui care o ia pe fiica ta de soţie.
Nu face parte din zestre?
- N-am putut să-mi plătesc rentele. - Mi-ai promis.
Am discutat asta.
Fiica mea vine cu banii şi pământul pe care le-am oferit. E tot ce deţin.
Şi cum rămâne cu preţul miresei?
Îţi ofer un nume de valoare.
Mă aştept să fie capabilă să-şi îndeplinească îndatoririle de soţie?
Să facă un moştenitor.
Fiica mea e puternică şi sănătoasă...
... şi gata să onoreze căsătoria.
Conceperea unui moştenitor şi a copiilor care urmează va fi rapidă.
Şi prolifică.
Continuaţi!
Nunta va continua!
Sunteţi perfectă.
Sper că a fost plăcut pentru tine.
Da, milord, foarte.
N-aş fi putut cere o noapte de nuntă mai satisfăcătoare.
Poate am conceput chiar în această noapte.
Cred că ţi-ar plăcea. Vom călări...
- ... din vale până unde... - Milord. Carrouges.
Carrouges.
Le Gris.
Pace! Bravo! Bine făcut!
Să nu existe reavoinţă printre slujitorii regelui.
Marguerite, vino!
Dă-i prietenului meu un sărut. Arată-i buna-credinţă a casei Carrouges.
Cine e scutierul ăla? E periculos de chipeş.
Are o reputaţie vestită.
Dacă milord nu s-ar întoarce din luptă, aş întări bucuroasă această reputaţie.
Cred că s-ar putea aranja şi-aşa.
- Marie. - Cum poţi vorbi aşa?
N-ar trebui să fim nici văzute, nici auzite cu tine.
Soţul meu mi-ar lua capul.
Dar ai muri fericită.
E chipeş.
Fermecător, aud.
Adevărat, e chipeş şi fermecător,
dar soţul meu nu are încredere în el.
Sunt mândră de tine.
Ştiu că această reconciliere trebuie să fi fost dificilă.
Mi-ai dat un sfat bun.
Eşti bun cu Jacques Le Gris.
Omul ăla e nepotrivit de plin de el.
Dar vezi...
... cum un zâmbet şi o vorbă bună fac mai multe decât o ameninţare.
Chiar dacă nu eşti sincer.
Cât sunt plecat,
în afară de o recoltă bogată,
cel mai mult vom scoate din creşterea cailor.
Şi din colectarea de rente?
Da, desigur.
Stai acolo!
Am cumpărat iapa asta pentru prăsilă.
Provine dintr-o descendenţă lungă de cai de război.
Va face mulţi mânzi valoroşi.
Uneori, diferenţa
dintre victorie şi înfrângere, dintre viaţă şi moarte...
La o parte! La o parte!
Atenţie la poartă!
Nu!
Uşor!
Nu!
Uşurel, fetiţo!
- Uşor! - Prinde-o!
Nu armăsarul!
Nu! Nu tu!
Nu cu iapa mea!
Porţile stau închise!
Da, milord.
Iapa e în călduri!
Astea nu sunt treburi minore.
Costă bani.
Nimic nu s-ar face pe aici, dacă n-aş fi eu.
Sper că mica ta moarte a fost memorabilă şi productivă.
A fost ca nicio alta.
De ce n-am conceput încă?
Îmi doresc un copil atât de mult!
A-ţi dori un copil nu are nimic de-a face cu asta, Marguerite. Ne trebuie un fiu.
Crezi că nu ştiu asta?
Nu mă gândesc la nimic altceva.
N-am avut această problemă cu prima mea soţie.
Mă voi întoarce în câteva luni.
Vei fi în siguranţă aici, cu mama mea şi servitorii tăi.
Nu trebuie să rămâi niciodată nesupravegheată.
Şi nu fi aşa tristă!
Prefer să fii în toane bune când plec la război.
Sunt mândră de tine, milord.
Vei avea grijă de moşie. Vezi să nu cadă în paragină.
Desigur.
- Bună dimineaţa! - Milady.
- Bună dimineaţa!
Bună dimineaţa, Henri!
Bună dimineaţa şi ţie, milady!
Sarcina pare să meargă bine.
Da, milady.
Atunci de ce e în grajd?
Înainte să plece stăpânul, aşa mi-a spus să fac.
Soţul meu ştie multe despre cai.
Să-i călărească.
Creşterea lor o las în seama ta.
Ar fi mai bine pentru sănătatea iepei să alerge liberă.
Atunci va alerga liberă.
Mulţumesc, milady.
Asta e renta şi pe luna trecută, milady.
N-ai putut plăti?
Stăpânul tău n-a venit să o ia.
- E neobişnuit? - Nu.
Dar nu e niciun deranj.
Mulţumesc.
Henri!
Da, milady.
Nu sunt boii prea lenţi?
Dezgheţul a venit târziu anul ăsta.
A fost greu pentru ei.
Dacă vrem să semănăm ovăzul la timp pentru recoltă, trebuie să ne grăbim.
Aş vrea să folosim caii.
Dar nu-i folosim niciodată în acest scop. Stăpânul îi crede mult prea valoroşi.
Nu vor avea nicio valoare dacă mor de foame iarna asta.
Vezi să se facă asta.
Numaidecât.
Văd că v-a prins puţin soarele, milady.
- Arătaţi bine. - Da?
Prefer să nu fiu roz.
Deşi a fost o zi minunată.
Puţină culoare pe faţa cuiva dovedeşte că e în viaţă.
Nu prea.
Aţi auzit că celebrul croitor din Paris vine în sat săptămâna viitoare?
Aţi muncit din greu. De ce nu vă luaţi o rochie nouă?
O, nu ştiu.
Copiază rochiile purtate de regina Isabeau.
Fac valuri.
Le-am văzut.
Decolteul e foarte mare.
Atât de mare, încât se pot vedea sfârcurile găurite ale reginei.
N-are aşa ceva.
- Ba da. - Ba nu.
Bună seara!
Lucrurile par să meargă destul de bine.
Îmi place să fac aceste sarcini.
Îmi face plăcere.
Până se întoarce din Scoţia,
fireşte.
E regretabil, însă,
că n-ai putut să-l ţii pe soţul tău departe de conflicte cu alţii.
Jean face ceea ce simte că e necesar.
Pot să te întreb ce faci? Arată minunat.
Spun cu tristeţe
că e ceva...
... aparent fără roade.
Eşti foarte crudă.
Sunt o soţie bună.
Atâta timp cât îţi îndeplineşti îndatoririle de soţie.
Sau poate nu poţi fi satisfăcută.
Cum ţi-e somnul?
Deseori întrerupt.
Articulaţii flasce.
Gust amar în gură?
Nu ştiu.
Doamna mea, se pare că suferi de un dezechilibru al celor patru umori,
în primul rând bila neagră.
Eşti extrem de melancolică,
corpul tău este rece şi uscat.
Poate că asta,
împreună cu alţi factori,
inclusiv voia lui Dumnezeu,
ar putea împiedica zămislirea.
Este imperativ să ai un final plăcut,
similar cu cel al soţului tău, pentru a zămisli un copil.
Ai aşa ceva?
Da.
Găseşti relaţiile cu soţul tău plăcute?
Da, desigur, doctore.
Deşi nu sunt sigură dacă trăiesc "mica moarte", cum se spune.
Dar, dacă ţi se pare plăcut, atunci o faci.
Foarte bine.
Când Jean se va întoarce, va fi recunoscător
că am făcut ordine în socoteli, precum şi în celelalte.
Poate nu-l va supăra cheltuiala.
Hai să ne luăm amândouă rochii.
Surprinde-ţi noul soţ!
N-ar fi de acord.
Ar spune că am destule rochii.
Sunt căsătorită doar de puţin timp,
dar acum înţeleg povara acestui aranjament.
Eşti proaspăt căsătorită. Cu siguranţă nu te simţi împovărată.
Bernard este un om frugal şi nu-i place să mă sărute.
Am crezut că înfăţişarea lui va deveni mai plăcută.
În schimb, a devenit mai respingătoare.
Aşa că sunt uşurată, presupun, cu săruturile.
Nu e ca Jean, chipeş şi generos.
Căsnicia mea nu e lipsită de probleme.
Vin imediat, doamnelor.
Mulţumim.
În ciuda multelor calităţi deplorabile ale lui Le Gris,
nu poţi fi orb la înfăţişarea lui.
- Oricât de grosolan este. - Şi jignitor.
Sunt toţi atât de proşti!
Aşa e.
Bine aţi revenit, sire!
Bine ai venit acasă, dragostea mea!
Sunt atât de fericită să te văd!
Dumnezeule, Marguerite!
Ţi-ai pierdut demnitatea?
Du-te sus până ceilalţi n-o să te creadă o stricată.
Sunt soţia ta.
Bun venit acasă, fiul meu curajos!
Mulţumesc.
Dacă aş fi văzut rochia sau aş fi ştiut că se face, aş fi oprit asta.
Şi cum ai fi făcut asta în casa mea?
Mă întreb.
O vei lăsa pe soţia ta să-mi vorbească pe tonul ăsta?
Marguerite e femeie în toată firea, mamă.
Deciziile pe care le ia sunt ale ei.
Precum şi lecţiile învăţate.
Mâine trebuie să plec la Paris. Voi fi plecat o săptămână.
Dar eşti bolnav. Trebuie să stai aici, în casă.
- Da, rămâi, te rog! - Mi se datorează bani.
- Intenţionez să-i iau. - Desigur.
Poate că ai putea vizita nişte prieteni vechi.
Le Gris e în Argentan.
De ce pe Le Gris?
Te rog, asigură-te că Alice e cu ea cât sunt plecat.
Îţi interzic să părăseşti moşia.
E periculos.
Aş vrea să-mi văd prietenele.
Suntem atât de izolaţi!
Exact.
- Pleci? - Da.
Când te vei întoarce?
Când îmi termin treburile. Înainte de căderea nopţii.
Jean a insistat să nu fiu lăsată singură. L-ai auzit.
Antoine!
Scroafa!
8, 9, 10, 11, 12...
Şezi!
Cine e?
Sunt eu.
Adam Louvel, milady.
Adam Louvel?
Bună ziua!
Am o mare rugăminte.
Calului meu i-a căzut o potcoavă.
Nu e nimeni aici. Nu am voie să deschid uşa.
Desigur. Înţeleg.
Dacă aş putea...
... să aştept înăuntru cât e potcovit?
Doar ca să mă încălzesc un pic.
Nu va dura mult.
E doar o neplăcere.
- Îmi pare rău că trebuie să te rog. - Te rog.
O, nu sunt singur.
Milady, iartă-mă că deranjez.
Te iubesc.
Mai mult decât oricare altul.
Şi aş face orice pentru tine.
Tot ce am e al tău.
Cum poţi să-mi vorbeşti aşa?
Marguerite, în ce fel să-ţi vorbesc?
Milady trebuie să ştie că n-am încotro.
Dragostea mea pentru tine m-a consumat.
Cum îndrăzneşti?
Milady, când stăpânul meu e-n căutare de dragoste...
Trebuie să plecaţi acum. Vă rog.
- Ai auzit-o pe doamnă. Lasă-ne! - Milord.
- Sunt măritată. - Da.
Şi eşti încărcată cu o povară teribilă.
Un om rece, dur, care nu te iubeşte cum te iubesc eu.
Care nu apreciază cât de minunată eşti!
Te rog, nu vorbi de soţul meu!
Vreau doar fericirea ta.
Nu suport să te văd la nevoie.
Ştiu că finanţele casei tale sunt fragile.
- Stăpânul meu mă întreţine. - Da.
Dar ştie că eşti cea mai rafinată
şi fascinantă femeie?
O femeie căreia i-aş dedica toată viaţa.
Ascultă-mă, sunt îndrăgostit de tine.
Şi ştiu că şi tu mă iubeşti. Trebuie.
Trebuie să pleci. Te rog!
Marguerite, nu te împotrivi!
Jeanette!
Dacă fugi, doar te voi urmări.
Jeanette!
Nu! Nu!
Vino încoace!
Nu.
Nu!
Nu! Nu! Nu!
Nu!
Nu! Te rog!
Te rog, nu face asta!
Te rog!
Ăsta e momentul nostru.
Te rog!
Te simţi vinovată.
O, dar, dragostea mea, te implor, nu spune nimănui.
Pentru siguranţa ta.
Dacă soţul tău aude de asta, s-ar putea să te omoare.
Nu spune nimic!
Nu te simţi prost, dragostea mea!
Nu ne-am putut abţine.
Milady, ne-am întors.
Încerca un bucătar nou şi mâncarea era foarte gustoasă,
în afară de brânză.
Nu mi-a plăcut niciodată brânza asta, dar, din păcate, e peste tot.
Mulţumesc.
Există una,
şi i-am uitat numele...
Are diferite culori prin ea.
Ştii numele acestei brânze?
Cred că e Roquefort.
Nu. Nu, nu, nu Roquefort. Nu e la fel de tare.
Dar are o anumită textură care e foarte bună în bucătărie.
Milady.
Nu aţi mâncat.
Sunteţi bolnavă?
Lady Carrouges a întrebat despre starea dv de spirit.
Starea mea de spirit e bună. Mulţumesc, Alice.
Nu deschide uşa!
Sunt Marie. Am venit la Marguerite. E aici?
Bine.
Eu sunt.
- Intraţi! - Ziua bună!
Marguerite!
N-am mai simţit atâta bucurie! Sunt însărcinată.
Eşti bine?
Nu pari în apele tale.
Nu te bucuri pentru mine?
Mă bucur foarte mult pentru tine.
Sire.
Mi-a fost dor de tine.
Ţie nu ţi-a fost dor de mine?
O, nici nu ştii cât de mult!
- Atunci hai să mergem în pat. - Jean...
- Marguerite, am fost plecat multe zile. - Nu pot.
Cum adică, nu poţi?
Trebuie să-ţi spun ceva.
Ce?
Cât ai fost plecat, a fost o zi când mama ta a avut treburi
în Saint Pierre.
Da.
Şi, la scurt timp după aceea, a venit un bărbat, neanunţat.
Îl cunoşteam, aşa că l-am lăsat să intre.
Dar nu era singur.
Jacques Le Gris a intrat în casa noastră fără permisiunea mea şi...
- Ce e cu Le Gris? - M-a forţat să intru în camera asta.
În patul ăsta.
M-a violat.
Îmi spui adevărul?
Te rog.
Îmi spui adevărul?!
Jean, te rog! E adevărul. Trebuie să mă crezi.
Am ţipat.
Am ţipat până mi-am pierdut vocea.
Te-a forţat?
M-a violat.
- Nu ai provocat asta? - Nu, Jean.
N-ai putut să fugi?
M-a pironit, nu puteam respira.
Omul ăsta nu-mi poate face decât rele?
Jean, intenţionez să spun adevărul.
Nu voi păstra tăcerea.
N-am nicio poziţie legală fără sprijinul tău.
Atunci îl vei avea.
Vino!
Nu voi permite să fie ultimul bărbat care te-a cunoscut.
- Jean... - Vino!
Vino!
Milady...
... juri pe viaţa ta
că ceea ce spui e adevărat?
Jur.
Juri în faţa lui Dumnezeu?
Şi a întregii Franţe?
Da.
Atunci, vom lupta.
Marguerite e soţia mea
şi am fost nedreptăţiţi.
Nu voi permite să rămână nepedepsit.
Singura ta cale e prin Pierre.
Deşi mă îndoiesc că îţi va acorda o audienţă.
Spuneţi povestea pe care aţi auzit-o azi.
Oriunde puteţi şi tuturor celor care o ascultă.
Vom fi subiectul bârfelor.
Dacă povestea e cunoscută în toată Normandia,
Pierre va trebui să ne acorde o audienţă.
Avem un plan.
Marie!
Stai un pic!
De ce nu te poţi uita la mine?
Nu pot.
Marie.
Nu-ţi aminteşti?
Ai spus în mai multe ocazii că-l găseşti pe Le Gris arătos.
Şi tu la fel.
Dar eu nu mă plâng de viol.
Marie!
Nu mă crezi.
Trebuie să plec.
Nu, Jean, nu! Nu asta vreau!
Nu asta vrei?
Nu poate fi judecat pentru fapta lui în instanţă?
Pierre e instanţa!
Dacă apelezi la rege, doar îi va lua partea lui Pierre, cum a făcut în trecut.
Nu voi face apel la rege.
Voi face apel la Dumnezeu.
Marguerite, de ce ai făcut asta?
Pentru că ceea ce mi s-a întâmplat e greşit.
Bărbaţii ca Le Gris iau femei când vor
şi oricât de des doresc.
Tu cine te crezi?
Fiul meu ar putea muri.
Asta e alegerea lui. Nu a mea.
Nu eşti diferită de ţărancele cu care soldaţii noştri îşi fac de cap în război.
Ele se plâng?
Nu pot să tac. Trebuie să vorbesc.
Marguerite!
N-ai făcut decât să aduci ruşine familiei noastre.
Spun adevărul.
Adevărul nu contează.
Te uiţi la mine de parcă n-am fost niciodată tânără.
Şi eu am fost violată.
Şi, în ciuda protestelor mele şi a repulsiei mele,
m-am dus să mă plâng la stăpânul meu, care avea cu totul alte griji?
Nu, m-am ridicat
şi mi-am văzut de viaţă.
Dar cu ce preţ?
Cu ce preţ?
Sunt în viaţă.
Ai plătit un preţ scump pentru acest privilegiu.
Am auzit din mai multe surse că le-ai spus altora
că-l găseai pe monsieur Le Gris chipeş.
Poate ai visat acest eveniment,
dorindu-ţi să fie adevărat.
Da, cu mult timp în urmă, eu şi nişte prietene am fost de acord
că era chipeş, dar le-am spus că ştiam că nu e de încredere.
A observa că un bărbat este atrăgător dezvăluie exact asta.
Şi, dacă una dintre aceste femei ţi-e prietenă,
de ce ar aduce această informaţie în instanţă?
Nu ştiu.
Eşti cu Jean de Carrouges de câţi ani?
Cinci.
În acest timp,
nu ai făcut niciun copil,
un moştenitor al numelui de familie.
Nu, monsieur. Nu.
Şi totuşi, iată-te aici,
la şase luni după incidentul care pretinzi că e adevărat,
şi eşti însărcinată în şase luni.
Poate ai alt iubit
şi-l acuzi pe Le Gris, ca să ascunzi asta.
Aşa cum am spus, îi sunt loială soţului meu.
Îţi place să ai relaţii sexuale cu soţul tău?
Da, desigur.
Nu e de la sine înţeles.
Eşti conştientă că nu poţi zămisli un copil...
- ... decât dacă simţi plăcere la sfârşit. - Da.
Da.
Şi simţi plăcere la sfârşit?
Da. Simt.
Un viol nu poate cauza o sarcină.
E doar ştiinţă.
Permite-i instanţei să se întrebe
dacă, după cinci ani de relaţii maritale,
sarcina ta este...
... o coincidenţă.
Să spunem că te credem că spui adevărul
şi că un astfel de act chiar a avut loc.
Poate ţi-a plăcut
mai mult decât eşti dispusă să recunoşti.
Vă rog, explicaţi-mi cum se poate cineva bucura de un viol.
Ai simţit plăcere?
- Răspunde la întrebare! - N-am simţit nicio plăcere!
Mai sunt întrebări?
Dacă soţul tău ar pierde duelul, ar dovedi judecata lui Dumnezeu
şi ar dezvălui că ai depus mărturie falsă.
Înţeleg.
Sunt sigur că soţul tău ţi-a spus
că pedeapsa pentru mărturie falsă adusă de o femeie împotriva unui bărbat
în caz de viol
este să fii dezbrăcată şi tunsă,
prinsă de gât cu un inel de fier,
legată de un stâlp de lemn
şi arsă de vie.
Lady Marguerite...
... e destul de comun...
... ca o acuzată să ardă timp de 20 sau 30 de minute,
înainte să moară.
Spun adevărul.
Vom continua cu duelul.
Crezi că Le Gris e chipeş?
M-ai făcut de ruşine
în faţa regelui meu şi a întregii Franţe.
Ştiai ce mi se va întâmpla dacă ai pierde duelul.
Ştiai şi nu mi-ai spus.
Dumnezeu nu-i va pedepsi pe cei care spun adevărul.
Soarta mea şi a copilului nostru vor fi scrise nu de voia lui Dumnezeu,
ci de care bărbat bătrân va obosi primul.
Cum îndrăzneşti să-mi vorbeşti aşa?
Ce am de pierdut?
Te-am implorat să găseşti altă cale, iar acum s-ar putea să fiu arsă de vie.
Îmi risc viaţa pentru tine!
Rişti viaţa mea,
ca să te lupţi cu duşmanul tău şi să-ţi salvezi mândria.
Iar asta ne-ar putea lăsa copilul orfan.
Sau nu te-ai gândit la asta?
Eşti un ipocrit.
Eşti orbit de vanitatea ta.
28 decembrie 1386
Toate pregătirile sunt făcute.
Sunt pregătit.
Aş vrea să mai stau un pic.
Credinţă, Marguerite!
Doar ce-am născut un fiu pe care-l iubesc mai mult decât mi-aş fi închipuit.
Şi s-ar putea să nu trăiesc să-l văd crescând.
Asta era viaţa mea.
Dacă aş fi ştiut că adevărul m-ar priva de această dragoste...
... cred că aş fi făcut ce au făcut multe femei înaintea mea.
Nimic.
Ai făcut bine ce-ai făcut.
Nu dacă mor.
Eu nu sunt ca tine, Jean.
Un copil are nevoie de mama lui
mai mult decât o mamă are nevoie să aibă dreptate.
Cavaleri, începeţi!
Lady...
... în urma dovezilor tale,
îmi risc viaţa în luptă cu Jacques Le Gris.
Ştii că a mea cauză e dreaptă şi adevărată.
O spun de faţă cu voi toţi:
am spus adevărul.
Să fie în mâinile lui Dumnezeu!
Dreptatea va fi aspră astăzi prin harul lui Dumnezeu.
Să ne rugăm că se va termina ca duelul din Flandra.
Cu Le Gris într-un meci de wrestling, smulgându-i testiculele lui Carrouges.
Să pornească!
Să pornească! Să pornească!
Repede! Dă-mi-o!
Lance, lance! Grăbeşte-te!
La o parte!
Lance! Lance!
Topor, topor!
Carrouges s-ar putea să sângereze de moarte. Dă Doamne!
Omoară-l! Omoară-l!
- Omoară-l! - Omoară-l! Omoară-l!
Mărturiseşte!
Mărturiseşte-mi!
Carrouges, n-a fost niciun viol.
N-a fost niciun viol.
N-a fost niciun viol!
În numele lui Dumnezeu
şi cu pericolul condamnării sufletului meu...
... sunt nevinovat de faptă!
Atunci, fii blestemat!
Da!
Dumnezeu să fie cu tine, milady!
Nu... Ridică-te! Te ridici.
Te cinstesc cu onoare, cavalere.
Dumnezeu a vorbit,
dovedindu-ţi cauza sinceră şi dreaptă.
Ai luptat cu putere şi umilinţă.
Dumnezeu fie cu tine şi soţia ta!
Soţia ta.
Trăiască Carrouges!
Carrouges!
Gloria lui Carrouges!
Carrouges!
Ia uite!
Sir Jean de Carrouges a luptat şi a murit în Cruciade câţiva ani mai târziu.
Marguerite de Carrouges a trăit 30 de ani în prosperitate şi fericire
ca stăpână a domeniului Carrouges.
Nu s-a recăsătorit niciodată.
Traducerea şi adaptarea Andrea Puticiu