Podľa skutočných udalostí
Doprava, pani moja.
Ďakujem.
A je to.
PARÍŽ 29. decembra 1386
Čujte, čujte!
Páni! Rytieri! Panoši!
Aj všetci ostatní!
Z rozkazu nášho vládcu, kráľa Francúzska,
sa prísne zakazuje
pod trestom smrti a straty majetku
byť tu ozbrojený,
mať pri sebe meč či dýku,
jedine ak niekto má výslovnú výnimku
od nášho kráľa.
Muži budú bojovať
na koni a na zemi
ozbrojení podľa uváženia
zbraňou útočnou či obrannou.
Sem nepatria zbrane rovnocenné
či zbrane počarované
ani žiadne iné, ktoré zakazuje Boh a naša svätá cirkev
všetkým dobrým kresťanom.
Ak niektorý duelant prinesie na bojisko
zbraň ukutú s čarami,
prekliatu či pobosorovanú, či inak porobenú,
bude potrestaný ako nepriateľ Boha
či ako zradca...
či ako vrah.
Pevnejšie.
Rytieri, pripravte sa.
Do boja!
Do boja! Do boja!
POSLEDNÝ SÚBOJ
KAPITOLA PRVÁ Pravda podľa JEANA DE CARROUGES
Poďte bojovať!
Všetci skapete!
BITKA O LIMOGES 19. septembra 1370
Pokapete ako prasce!
Len poďte!
Poďte, vy špinavci...
Musíme bojovať.
... a bojujte!
Jean, Pierre nám rozkázal držať most.
Do pekla s rozkazmi. Za kráľa.
Za kráľa!
Vďaka.
Nebudem ospravedlňovať, ako ste dnes bojovali.
Bolo mi cťou byť tam s vami.
Prišli sme o Limoges.
A zlyhali aj naši spojenci v prístave Brest.
Náš nový pán Pierre
odvoláva výpravu a posiela nás domov.
Vyrazíme ráno.
Tak, tak.
Na kráľa.
Pierre očividne nie je spokojný.
Ušetrili sme životy.
Nie v Limoges.
Vráťme sa domov, priateľu.
Dnes si mi zachránil život.
Ďakujem.
PEVNOSŤ BELLÊME 1377
Ohláste sa!
Panoš Jean de Carrouges.
Syn kapitána pevnosti.
Otvorte brány!
Aká česť, že Pierre na slávnosť vybral pevnosť tvojho otca.
Po smrti otca budem pripravený prevziať titul kapitána.
Snáď ešte dlho nie.
Otče. Matka.
Kapitán. Pani.
Panoši.
Nech pán Pierre nečaká.
... do vašich služieb...
Pane, vstupujem do vašich služieb do konca svojho života.
- Pane... - Bližšie.
Pane, vstupujem do vašich služieb
do konca svojho života.
Ohláste sa.
To som ja. Helena Trójska.
Le Gris.
Rád ťa vidím, priateľ môj.
Neprichádzam však iba ako priateľ.
Obávam sa, že za mojou návštevou je viac.
Vrav.
Pierre ma poveril výberom dlhov.
Chápem.
Už som navštívil ostatných vazalov v kraji.
A teraz...
Si prišiel za mnou.
Som prišiel za tebou.
Tieto dane sú na vojenské účely.
A ty vieš, že nepriateľ je nablízku.
Treba sa pripraviť.
Nie som pripravený bojovať za kráľa?
Si.
Lepšie než ostatní.
Ale to Pierrovi nestačí.
Pierre chce...
Chce peniaze, čo mu dlhuješ.
Nemám ich.
Mor ma pripravil o polovicu ľudí.
Výbery daní klesli.
Úroda bola polovičná.
A stúpla cena práce.
Áno.
Ako zaplatili druhí vazali?
Zaplatili, lebo som naliehal.
Rozumiem.
A teraz naliehaš na mňa?
Pôjdem za ním.
Je rozumný.
Vysvetlím mu tvoju situáciu.
Si skutočný priateľ.
No nemôžem prísť s prázdnymi rukami.
Isteže.
Ďakujem.
Pozrime sa, čo mám.
- Mysli na to. - Myslím.
Nemyslíš.
Budem bojovať s admirálom.
Angličania drancujú Cotentinský polostrov.
Mor ti vzal ženu a dieťa.
Normandia nepadne.
Nebuď tvrdohlavý.
Nemáš dediča.
Ak zomrieš, všetko pripadne Pierrovi.
Pierre si to určite uvedomuje.
Nemá ma rád ako teba.
Máš pre čo žiť.
A pre čo tu mám žiť? Pre čo?
Pre meno.
Je to vážené meno s minulosťou, nezahadzuj ho.
Tvoj otec velí Bellême.
Keď zomrie, zdedíš posádku a všetko, čo k nej patrí.
Som tvoj priateľ.
Aj iní okrem mňa by ocenili, keby si nezahynul.
Nejdem na túto výpravu bezhlavo.
Nejdem pre chuť do boja.
Tak prečo?
Jacques.
Som...
na mizine.
Potrebujem peniaze.
NORMANDIA 1380
Nech žije kráľ!
- Sú späť! - Rýchlo! Pohyb!
- Vezmem vám to. - Pomôžem vám, pane.
Otočte sa, pane, prosím.
Zdvihnite ruku.
Odnes im ešte chlieb.
Tam. Ešte si prosia.
Robert de Thibouville.
Poskytne nám strechu a zásoby.
De Thibouville?
Nebol v Poitiers na strane Angličanov?
Áno, ale omilostili ho s ostatnými.
Teraz je s nami.
A tam aj zostane, ak má rozum.
Pokoj, Jean.
Sme pod jeho strechou.
Navyše,
má skvelú vínnu pivnicu.
Aká krásavica.
De Thibouvillova?
Áno. Má meno ešte staršie než ty.
Jeho jediná dcéra.
Má pekné veno.
Manžel by sa musel vyrovnať s potupou jej otca.
Ale pri robení dediča by zrejme veľmi netrpel.
Páni, vitajte.
Bojovali ste statočne.
Ďakujeme za prijatie.
- Predstavím vám... - Jean de Carrouges.
Vaša povesť vás predchádza.
Aj vás.
Je mi cťou hostiť vás a vašich mužov.
Je správne podporiť mužov bojujúcich za kráľa.
Niečo sa človek naučí neskôr, však?
Predstavím vám svoju dcéru.
Marguerite.
Marguerite, toto je panoš Jean de Carrouges.
Pani moja, teší ma.
Potešenie na mojej strane.
Veno zahŕňa aj túto parcelu.
Od lovísk.
A čo tento pozemok na severe?
Aunou-le-Faucon.
Ako vravím, od lovísk.
Chcem aj tento pozemok.
Isteže.
Amen.
Som veľmi žiarlivý, pani moja.
Dnes večer ste moja a budete tancovať iba so mnou.
Ako každý večer odteraz.
Neboj sa.
Toto je ono.
Začína sa pri ústí
a siaha až po tamten kopec.
Takže toto je Aunou-le-Faucon.
Mal byť súčasťou Margueritinho vena.
Milovala to tu.
A Pierre ti ho len tak dal.
Odmena za moje služby.
Mal hrozný neporiadok v účtoch.
Keď som ich upratal a vybral dlžné dane,
všetko zrazu išlo a znova mal prostriedky.
Toto mi dal na znak vďačnosti.
Ja za to nemôžem.
Gróf je štedrý a impulzívny.
Poďme sa najesť.
Keby si tak videl záhrady v Aunou-le-Faucon.
Pestovali sme ruže a levanduľu.
Zasadíme ich aj tu.
Otec mi na najväčší strom zavesil hojdačku.
Aj tu ti nájdem najväčší strom.
Mám na tamojšie letá tie najkrajšie spomienky.
Škoda, že Pierre ho tvojmu otcovi zobral.
Viem, že ti chýba.
Iba tak mohol splatiť svoje dlhy.
Pierre ho práve daroval Jacquesovi Le Gris.
Panoši dostávajú také štedré dary?
Predovšetkým Le Gris.
Stal sa Pierrovým dôverníkom.
Možno Aunou-le-Faucon ešte získame.
Nenechám to len tak.
Jean.
Drahá, za kráľa som prelial krv.
Pozná ma.
Možno som mocnejší, ako si myslíš.
Ja viem, aký si mocný.
Tento majetok mi sľúbili ako veno mojej ženy.
Žiadosť bola zamietnutá.
Rozhodol tak priamo jeho veličenstvo kráľ.
Ste panoš Jean de Carrouges?
To som.
Čo sa tam píše?
Ide o vášho otca.
Otvorte bránu!
Nechajte nás.
Tá správa ma zastihla v Paríži.
Tvoj otec zomrel pokojne.
V spánku.
O všetko som prišla.
Vraj musím do mesiaca odísť.
To sa nestane.
Preberiem velenie.
Zostanú vám vaše komnaty, služobníctvo.
Jean, nepočul si?
Nebudeš kráčať v otcových šľapajach
ako kapitán tu v Bellême.
Čo to znamená?
Prečo si musel žalovať grófa pre kus zeme?
Aby si urobil dojem na nevestu.
Tú zem mi sľúbili. Bola to žiadosť.
Znepriatelil si si grófa.
Bol som v práve.
V práve. Žiadne právo nie je.
Iba muži, ktorí majú moc.
Žaloval si ho a máš mocného nepriateľa.
S tvojím otcom to bolo ťažké, ale dobre vedel, ako to chodí.
Kto teda preberie po otcovi velenie?
Dobrý deň!
Pridaj sa k nám, panoš.
Toto je deň hodný oslavy.
Nezdržím sa, pane.
Nechcem rušiť takú slávnosť,
ale česť mi velí prehovoriť.
Hneval som sa, ale hovoril som dobre.
Povedal som Pierrovi:
"Chcete ako čestný muž a môj lénny pán tvrdiť,
že nie som hoden titulu kapitána,
ktorý môj starý otec a môj otec mal posledných 20 rokov,
že nedokážem veliť posádke a pevnosti Bellême v mene kráľa?"
Čo povedal Pierre?
A vedľa neho Le Gris,
ktorému som zachránil život,
s kapitánskym titulom na mňa ani nepozrel.
Otravuje pána svojimi intrigami.
Našepkáva mu, očierňuje ma.
Ale to si nepovedal.
Povedal.
Na dvore nie sme vítaní.
Jean...
Nech je tak.
O ROK NESKÔR
Pane.
Jean, prišla pozvánka.
Jean Crespin nás pozýva k sebe.
Na oslavu narodenia svojho prvého dieťaťa.
Je to chlapec.
Úžasné správy.
Od Bellême už prešiel rok.
Azda sa tam smieme ukázať,
nech vidia, že nás tá krivda nezlomila.
Zdravé dieťa v dnešnej dobe
je dôvod na oslavu.
Myslíš si, že odopriem čvarge z Argentanu
pohľad na skutočnú šľachtičnú?
Daj si ušiť šaty.
Tu stačí. Tam treba viac sena.
Teším sa, že sme išli.
Toto ti prospeje, drahý.
Jean, tak rád ťa vidím. Po toľkom čase.
Gratulujem, priateľu.
- Krásna pani. - Ďakujem.
Nech sa páči, vitajte.
Prepáčte, pani.
- Le Gris. - Carrouges.
Pax! Výborne! Výborne!
Nech sa kráľovi oddaní pomeria.
Potrebuje nás.
Tak, tak. Dobre vravíš, priateľu.
Marguerite, poď.
Pobozkaj nášho priateľa na znak dobrej vôle Carrougesovcov.
Vrátim sa o pár mesiacov, drahá.
Matka a Alice sa o mňa postarajú,
ale budeš mi chýbať.
Je to moja práca.
Postarám sa o teba.
A čo ty?
Ja mám všetko, čo mi treba.
Okrem dediča.
Drahá.
To je v Božích rukách.
Pasujem ťa za rytiera v mene Božom.
Vstaň.
Jean de Carrouges!
Za tvoju službu kráľovi.
Ticho!
Pasujem ťa za rytiera v mene Božom.
Vstaň.
Muži! Pripravte sa na boj!
ŠKÓTSKO 1385
Pane?
Prečo utekajú?
Za kráľa!
Pán sa vracia!
Už idú!
Pán sa vracia!
Už ide!
Vitajte späť!
Pán môj, nie je ti dobre.
Z toho prekliateho miesta som si priniesol len horúčku.
Aj rytiersky titul.
Zajtra musím ísť do Paríža.
Na týždeň.
Načo?
Musia ma vyplatiť.
Jean, nie je ti dobre.
Cestovať môže.
Do Paríža?
Sú to tri dni cesty.
A do Argentanu.
Musím podať hlásenie Pierrovi.
Budú ťa obdivovať ako rytiera.
A ukážeš všetkým, ktorí nečakali, že sa vrátiš, sir Jean.
PARÍŽ 1386
Sir Jean de Carrouges?
Podpis sem.
300 zlatých.
Pane.
Budem vo svojej komnate.
Dobrú noc.
Drahá?
Čo sa deje?
Znova ste sa s matkou pohádali?
Nie.
Chýbala si mi.
Ja som ti nechýbal?
Tak ako ešte nikdy.
Tak poďme do postele.
Čo je? Čo sa deje, drahá?
Keď si bol preč, jeden deň
išla tvoja matka do Saint Pierre.
Áno.
Zobrala si všetko služobníctvo a zostala som tu sama.
Nenechala ti ani Alice?
Jasne som ju žiadal.
Zobrala všetko služobníctvo.
Krátko nato sa tu zjavil neohlásený muž.
Poznala som ho a pustila ďalej.
Ale nebol sám.
Napadol ma.
Držal ma, bránila som sa.
Kričala som z celej sily, ale nikto tu nebol.
Premohol ma. Nemohla som nič robiť.
Znásilnil ma.
Kto? Kto to bol?
Kto?
Jacques Le Gris.
Hovoríš mi pravdu?
Áno. Áno.
- Hovoríš pravdu? - Áno.
Musíš mi veriť.
Musíš.
Si moja láska.
Poď sem.
Neochránil som ťa.
Odpusť mi to.
Prosím.
Jean.
Chcem, aby sa za to zodpovedal.
Aj bude.
Bude.
Vyzbierajte meče!
Pošlite ich ďalej.
Odstrojte kone.
Odveďte ich nabok.
Uveďte ich.
A preto vás žiadam o pomoc.
Marguerite je moja žena a ublížili jej.
Vinníka treba potrestať.
Musíte sa obrátiť na Pierra.
No pochybujem, že vás vypočuje.
Rozšírte, čo ste tu dnes počuli.
Povedzte to každému, koho stretnete.
Budú nás ohovárať.
Keď o tom bude vedieť celá Normandia,
Pierre nás bude musieť vypočuť.
Mám plán.
Súboj na život a na smrť.
Tento zvyk je už nezákonný.
Nie celkom, veličenstvo.
Za vášho života sa neviedli súboje,
ale stále je to prijateľný...
Požiadam o vypočutie pred radou v Paríži.
Všetkých 32 členov kráľovského súdu.
Jeden z nás klame.
Nech rozhodne Boh.
Sir Jean, ak prehráte,
dokážete, že sú vaše obvinenia krivé
a vaša žena bude znášať kruté následky.
Boh ušetrí tých, ktorí vravia pravdu.
A pravda zvíťazí.
Nebojím sa.
Výborne.
PALÁC SPRAVODLIVOSTI
Jeho výsosť kráľ Karol VI.!
S čím predstupujete pred tento súd?
Najjasnejší a najmocnejší kráľ,
náš zvrchovaný vládca,
predstupujem pred vás ja,
Jean de Carrouges,
rytier,
ako žalobca
a obviňujem tohto panoša
z najhnusnejšieho zločinu
proti mojej manželke,
lady Marguerite de Carrouges.
Obviňujem ho, že v treťom týždni minulého januára
sa tento Jacques Le Gris
zločinne
a telesne
zmocnil mojej ženy proti jej vôli u nás doma.
A ak Jacques Le Gris
poprie tento zločin,
som ochotný
dokázať svoje obvinenie vlastným telom
a zabiť ho v určenom čase.
KAPITOLA DRUHÁ Pravda podľa JACQUESA LE GRIS
Poďte bojovať!
Všetci skapete!
Pokapete ako prasce!
Len poďte!
Poďte, vy špinavci...
Musíme bojovať.
... a bojujte!
Jean, Pierre nám rozkázal držať most.
- Do pekla s rozkazmi. - Provokujú.
Chcú nás odlákať a dobyť Limoges.
Tak im to doprajme!
Môj syn je blázon.
Sám tam zomrie.
Za kráľa!
Je tvrdohlavý.
Tvrdohlavý, náročný, žiarlivý,
- prudký, tupý, prchký, tupý... - Áno, viem.
... sprostý. A neplatí načas.
Ale je to môj priateľ.
Neposlúchol rozkaz a prišli sme o Limoges.
Veril, že uspeje. Mal dobré úmysly.
Nebaví ma.
Nechceme hádam takú ponurosť v Argentane?
Mračí sa a motá ako taký tmavý mrak.
Pane, bojoval som s ním a videl to najhoršie z jeho sveta.
Je oddaný.
Áno. To aj moje blbé psy.
Ako chceš. Choď. Nech je po tvojom.
Nemyslím si o ňom nič dobré.
Na rozdiel od teba.
A to je najlepšie odporúčanie.
Ale nedaj sa zaslepiť oddanosťou.
- Vďaka, pane. - Áno.
Le Gris?
Zlaté? Či sandále?
- Zlaté. - Veru.
Zlaté.
DOM PIERRA D'ALENÇON
Nie, nie. Viem, viem...
Dámy a páni.
Za normálnych okolností by vaša hostiteľka vikomtka,
moja žena lady Marie Chamaillart,
vydržala s nami až do brieždenia...
najviac by spievala a tancovala
a všetkých by vás prepila.
No má plné ruky práce s nosením nášho ôsmeho potomka
za 14 rokov manželstva.
Dobrú noc, drahí priatelia.
Nebudem čakať na nikoho z vás.
Najmä nie svojho muža.
Dobrú noc.
Drahá.
Čujte, čujte.
Dobrú noc.
A teraz sa môže večer naozaj začať.
Kde sme skončili?
Latour, čítajte.
Nečítam po latinsky.
Vy nečítate vôbec.
Budem čítať ja. Kniha lásky.
Pravidlo číslo 24.
Kto vie?
Panoš?
"Nová láska vyháňa starú."
Veľká pravda.
Zjavne tu máme panoša so skrytým nadaním.
Čítaj.
Pravidlo lásky číslo 4.
"Láska vždy rastie
alebo ubúda."
Drzý bastard!
Pozná vás.
"Nič nebráni žene, aby ju milovali dvaja muži."
"A mužovi, aby ho milovali dve ženy."
Dobrý výber.
Poď sem.
Len utekaj, aj tak ťa chytím.
Myslí to vážne.
Nie! Nie!
Nie!
Nie! Nie!
Tento zákazník je drsný.
Nie!
A mocný.
Prijmi do seba trochu jeho zla.
Pierre!
Poď, Pierre.
Výborne.
Pierre.
Žiť je skvelé.
Ani vlky nespali.
Vaša žena sa čoskoro zobudí.
Radšej buďte pri nej.
Tehotná a hysterická.
Radšej sa stretnem s vlkmi.
Prezraď mi, panoš,
ako to, že vie vojak tak dobre čítať?
Narodil som sa bez mena a bez majetku.
Pripravoval som sa na život v cirkvi.
Ale tie požiadavky mi...
nevyhovovali.
Nie.
Zhýralec podľa môjho gusta.
To mi vždy išlo.
Si vzdelaný aj v počtoch?
Áno, pane.
Tak ti niečo poviem, ale zostane to medzi nami.
Samozrejme.
Mám v účtoch neporiadok.
Neuplatnil by si svoje vedomosti na moje financie?
Ako je to možné?
Dane chodia neskoro. Účtovníci sú lajdáci.
Šľachtici vám neodvádzajú, čo vám právom patrí.
Mor nás pripravil o veľa ľudí.
Úroda je malá. Práca drahšia.
Rozumiem číslam a nič z tohto vás nemusí zaujímať.
Musíte hocikedy zostaviť vojsko.
To sa nedá, ak nemáte prostriedky.
Ale keď tvrdia, že nič nemajú?
Nech to povedia mne.
Dobre teda.
Bavím sa s tvojím pánom.
Je to len medzi nami. Viac nás nevyrušuj.
Pozrime na mapu.
Áno?
Mám majetok tu v Bourgu.
Nie, pane. Nie.
Čo je toto tu?
Aunou-le-Faucon.
To nie.
Patrí medzi moje najcennejšie.
Má byť časťou dcérinho vena.
Nemôžem mu ho len tak dať.
Priateľu, Pierre vás nežiada o váš najlepší majetok.
Ale Aunou-le-Faucon je hodný dvojnásobok môjho dlhu.
Ale pomyslite na ten pocit, byť úplne bez dlhov.
Počul si? Správy zo severu.
Nejaký otec je taký zúfalý,
že dá svoju dcéru Jeanovi de Carrouges.
Naozaj?
Áno, Robert de Thibouville, ten zradca.
Carrouges potrebuje dediča.
Iná šľachtičná v Normandii nie je?
Potrebuje aj peniaze.
A ona je dobrá partia.
Bohatá, mladá. Vraj krásavica.
Áno, a jej otec zradil kráľa.
Neospravedlňujem ho.
Áno. Je hanba, že ho nepopravili.
Ušetril by si toto poníženie.
Opatrne.
Dobre. Chlapče.
Jelenia krv.
Odznak cti.
Výborne, Etienne! Charles!
Čo je?
Žaluje ma.
Poď ďalej. Gate dolu.
Žaluje ma!
- Kto? - Mňa!
Za zem, ktorá mi právom patrí.
Jean de Carrouges ma žaluje za kus zeme.
Prečo by ťa žaloval?
Lebo ste tú zem dali mne.
Žaluje aj vás. Nás oboch.
Nechápem, čo je smiešne, pane.
Žaluje vás pre niečo, čo mu nikdy nepatrilo?
Panoš môj.
Uznáš konečne, že som mal s Jeanom de Carrouges pravdu?
Vraj s tým pôjde za kráľom.
Prelial zaňho krv.
Za môjho bratranca kráľa.
Pierre.
Ale to aj ja. Aj ty.
Priateľu, je to vyriešené.
Chcel som ťa prekvapiť.
Ale keď si sem vpadol a prekazil sľubný večer,
poviem ti to rovno.
Carrouges nebude kapitánom Bellême.
Ty budeš kapitánom Bellême.
Ako zázrakom.
Carrouges bude zúriť.
Pravdaže. Už si stiahni tie gate.
Menšie zdržanie.
Kto ma dostane späť do nálady?
Poď sem.
Tak poď! Le Gris!
Budem chrániť pevnosť Bellême
a veliť jej posádke ako kapitán
najlepšie, ako viem,
proti všetkým nepriateľom kráľa.
Jacques Le Gris.
Kapitán, vstaň a ujmi sa titulu.
Dobrý deň!
Pridaj sa k nám, panoš môj.
Toto je deň hodný oslavy.
Nezdržím sa, pane.
Bože, hádam si ma neprišiel opäť žalovať.
Len sa mi smejte,
ale nezmeníte tým, čo je správne a čo nie.
Pouč ma, panoš, čo je správne.
Lebo pokiaľ viem, naposledy si ma prišiel žalovať
pre kus mojej zeme,
ktorý som daroval vernému panošovi
za jeho služby.
Aký máš nárok na tú zem? Nikdy si ju nevlastnil.
Dobre poznám vášho panoša.
Ktorému ste darovali tú zem.
A ktorý má teraz titul, čo patrí mne.
Priateľu, prosím.
- Pohovorme si osamote. - Nie!
Nech ma všetci počujú!
Toto nemienim prijať!
Môj otec 20 rokov, môj otec...
Čakal som na to 20 rokov!
Nikto by o tvojom otcovi nepovedal krivé slovo.
Chcete moje dane, platím ich.
A ako čestný muž tvrdíte,
že nie som kapitán?
Vravíte, že tu nie som kapitán?
Poviem ti, čo len chcem.
Ja rozhodujem, kto velí Bellême.
Tohto tu si ceníte.
Toho... toho pätolizača.
Všetci ste pätolizači!
Zažalujem vás. Za toto vás zažalujem!
Za tri roky
si si vzal dcéru zradcu,
žaloval ma pre zem, čo ti nepatrila,
a teraz tu stojíš znova
a zase sa mi vyhrážaš žalobou,
zatiaľ čo melieš o povinnosti a cti.
Takto mi ty slúžiš?
Slúžim kráľovi.
Kráľovi.
Nebu a zemi!
A čo ako?
14.
37. 45.
15. 17 požičané...
Ďalej.
Zdravím ťa.
Myslel som, že spíte, pane.
Áno, dobre,
priateľu. Takmer,
ale zbadal som svetlo a vedel, že si to ty.
Lepšie sa mi robí osamote.
A vy mi to sťažujete.
Prišiel som ti oznámiť, že s tebou nepôjdem
na Crespinovu slávnosť.
Pane?
Je to ďaleko a je tam zima.
Zostaňme tu a pretiahnime tunajšie ženy.
- Nie. - Nie.
Vraj tam príde de Carrouges.
Je načase urovnať krivdu.
Ten sa nezmení. Načo sa snažiť?
Lebo rozbroj medzi vašimi vazalmi
spôsobuje iba ťažkosti.
Ach, Bože dobrý.
A bol som krstným otcom jeho zosnulého syna!
Kedysi sme si boli blízki.
Rob, ako chceš.
Aspoň uvidíš tú záhadnú manželku.
Zjavne ju aspoň raz výnimočne vypustí z temnice.
Len dúfajme, že jej nevzal knihy.
Jeho žena číta?
Vraj v toľkých jazykoch ako ty.
Zvláštny pár.
Veru. Vari zázraky nemajú konca?
- Poďte na slávnosť, pane. - Nie.
- Poďte! - Nie.
Priveľa vína na latinčinu.
"Odpustíme dieťaťu, keď sa bojí tmy.
Tragédia je, ak sa človek bojí svetla."
Toľká slušnosť raz bude tvoj koniec.
A predsa je nekonečná. Nie, pane!
Prerátaj to!
Prepáč.
Bude sa vám páčiť.
Prejdeme sa údolím k ústiu rieky.
Môžeme niečo zjesť.
Sluhovia nám pripravia piknik.
Jacques Le Gris, zbytočne sa namáhate.
Počula som o vás od dám z dvora.
Iba sa chvastajú.
Carrouges.
Prepáčte, pani.
Carrouges.
Le Gris.
Pax! Výborne! Výborne!
Nech sa kráľovi oddaní pomeria.
Potrebuje nás.
Tak, tak. Dobre vravíš.
Marguerite, poď.
Pobozkaj nášho priateľa
na znak dobrej vôle Carrougesovcov.
Bravo!
Skúsme...
Tak.
No... Tu máš.
Hanebné, že sme sa doteraz nestretli.
Naozaj?
Netušil som, aké má Carrouges šťastie, že získal takú krásnu ženu.
Počula som, že vy si ľahko zaobstaráte pekné ženy.
A ja som zasa počul,
že máme veľa spoločného.
Čo by sme mohli mať spoločné?
Obdiv pre náš výnimočne dobrý vzhľad.
Na lichôtky máte nadanie.
Vravím, ako to je.
A čo ešte?
Vraj čítate?
Ako ja.
Roman de la Rose.
Nudná kniha.
Nudná? Hrozná.
Mám radšej tú o Percivalovi.
Je to oveľa náročnejšia a zaujímavejšia kniha.
Ste bystrá.
Hovorte.
Je naivný a hlúpy.
No má čisté srdce a získa grál.
To obdivujem.
Tomu rozumiem.
Vie, po čom túži,
a nevzdá sa, kým to nedosiahne.
Veľké mysle patria k sebe.
Nenamýšľajte si.
Carrouges.
Máš okúzľujúcu ženu, priateľu.
Hrešíme aj myšlienkami, pane.
Potom som rovnako hriešny ako ona.
Prosím, odpustite. Túžim...
Pane?
Takéhoto vás nepoznám.
Veď ani ja, priateľu.
Zo Škótska nechodia dobré správy.
Možno je lady Marguerite vdova.
Proti Carrougesovi v boji by som nestavil.
Čo myslíte, o čom sa so ženou rozprávajú?
Myslíte, že si spolu čítajú?
Ale nie je on negramotný?
Dlh priateľovi je najväčší zo všetkých.
Väčší než láska?
Dostatočne som ho nevycvičil.
Je to moja vina.
Páni! Páni!
Prichádza rytier, sir Jean de Carrouges!
Pane, prinášam správy z kráľovskej výpravy v Škótsku.
Vstaň, rytier, a hovor.
Naši škótski spojenci nás nevítali.
Obliehali sme Wark.
Hlasnejšie, rytier, vzadu vás nepočujú.
Obliehali sme Wark.
Pane, vraciam sa
bez koristi a zajatcov.
A bez piatich z deviatich panošov pod mojím velením.
No vraciam sa ako rytier.
Ktorý preklína hodinu, keď vkročil do Škótska.
Áno.
Už sme počuli správy
o vašom príšernom ťažení.
Tragický výsledok,
no istotne nie vinou tvojho velenia.
Tak, tak.
Kam sa chystáš teraz, Jean?
Mierim do Paríža.
Za pokladníkom po svoju plácu.
Výborne.
Dobrý vojak a dobrá pláca patria k sebe.
Získal som rytiersky titul.
Už druhýkrát si ma neoslovil "sir".
Tretíkrát sa to už nestane.
Nechcel som ťa uraziť, sir Jean.
Nedám sa zosmiešňovať
panošom,
ktorý sa povaľuje na dvore,
čaká, kedy sa mu ujde ďalší dar,
a ďalší a ďalší...
a nič neriskuje!
Nič.
Môže na tomto svete zbierať majetky,
získavať láskavosti,
viac jesť a piť,
viac smilniť,
a stále sa nazývať vojakom.
Ale v tejto sieni
aj v každej inej
ma do očí
bude oslovovať "sir".
Sir.
Takže,
drahý pane.
Šťastnú cestu do Paríža,
sir Jean.
To je všetko, Jean.
Pane.
Kto je tam?
Ja, pani, Adam Louvel.
Adam Louvel?
Hanbím sa, ale mám veľkú prosbu.
Koňovi odpadla podkova a...
Nikto tu nie je.
Nesmiem otvárať.
Nie, isteže.
Len či by som sa nemohol u vás zohriať, kým ho podkujú.
Mrzí ma, že vás o to žiadam.
Len na chvíľku. Prepáčte.
Pani moja, odpustite.
Milujem vás najviac na svete, spravím pre vás hocičo.
Všetko, čo mám, patrí vám.
Ako sa opovažujete takto hovoriť?
Marguerite, čo iné vám mám povedať?
Pani moja, nemôžem si pomôcť.
Láska k vám ma spaľuje.
Ako sa opovažujete?
Keď sa pán rozhodne pre lásku...
Mlč!
Odíďte. Prosím.
Počul si. Odíď!
Pane.
- Som vydatá žena. - Áno.
Nesiete hrozné bremeno.
Chladného, bezcitného muža, ktorý vás nemiluje ako ja.
Ktorý vás nevie oceniť.
- Prosím. - Chcem vám dobre.
Nemôžem vás vidieť takto trpieť.
Viem, že finančne na tom nie ste dobre.
Muž sa o mňa postará.
Áno.
Ale vie aj, že ste tá
najúžasnejšia,
najfascinujúcejšia žena?
Žena, ktorej
by som dal svoj život.
Vedzte, že vás milujem.
Viem, že aj vy mňa. Musíte.
Odíďte. Hneď, prosím.
Jeanette!
Len utekaj, aj tak ťa chytím.
- Nie. - Áno.
Nie.
Nie!
Nie.
Prosím, nie.
Cítiš sa previnilo, láska, ale zaprisahávam ťa,
nikomu o tom nepovedz.
Pre tvoje vlastné bezpečie.
Keby sa to dozvedel tvoj muž,
asi by ťa zabil.
Nič nepovedz.
A ja budem tiež mlčať.
Nevyčítaj si to, láska.
Nemohli sme si pomôcť.
Odpusť mi, otče, zhrešil som.
Hovor, synu.
Ťažký hriech mi ťaží srdce.
Aký, synu?
Dopustil som sa cudzoložstva
na mužovi, ktorého som považoval za priateľa.
Poznáš prikázania?
Áno, otče.
Žiadam o odpustenie.
Synu, Matúš učí, že každý,
kto pozrie na ženu žiadostivo,
sa s ňou dopúšťa cudzoložstva v srdci.
Je láska hriech, otče?
Ako môžem žiadať rozhrešenie?
Toto je dielo diabla.
Zvodkyňa ťa zvádza z cesty.
Ako Eva zviedla Adama od božského zámeru.
To nie je láska.
Tak prečo?
Ver Bohu.
Neuvalí na teba väčšie pokušenie, než aké zvládneš.
Toto je skúška.
- Priateľu. - Pane.
Sadni si.
Na toto si musíš sadnúť.
Vypi to.
Vypi to do dna.
Neviem, ako inak ti toto povedať, len priamo.
Vzniesli proti tebe hrozné obvinenie.
Jean de Carrouges, zjavne,
okrem iných,
rozpráva každému naokolo,
že ty...
si sa zmocnil jeho ženy proti jej vôli.
Neviem, čo povedať.
Prečo by niečo také tvrdila?
Jacques, sme tu len my dvaja.
Musím vedieť pravdu. Toto je vážne.
Je to krivé obvinenie.
Isteže, protestovala, ale veď je dáma.
Nebolo to proti jej vôli.
Vari som na niečo také odkázaný?
Chýbala mi niekedy ženská spoločnosť?
Nie.
Ale v poslednom čase si akýsi iný.
Priznávam, cítim čosi, čo nikdy predtým.
Lásku...
akú som nepoznal.
Musím sa veľmi premáhať, aby som sa za ňou nevrátil.
Bolo to nesprávne,
no vyznal som sa a učinil pokánie.
Ale prisahám, že obvinenie zo znásilnenia je krivé.
Samozrejme. Presne to som čakal.
Ale musím brániť svoje meno.
Nie, to nesmieš.
Na moju česť, pane, musím.
Túžiš obhájiť svoje meno a česť,
ale bežné hlavy nemajú pochopenie pre takéto jemné rozdiely.
Nechápu svet ako my.
Vidia iba lotrov a hrdinov.
Pane...
Zapieraj, zapieraj.
Vždy a všade, stále a pred všetkými.
Nedopustil si sa cudzoložstva.
Nestalo sa to.
Nejestvuje dôkaz.
Bude to tvoje slovo proti Jeanovi de Carrouges.
Áno, pane.
Iste, čaká nás verejný proces,
vznesú proti tebe obvinenie zo znásilnenia
a rozsudok vynesie pán,
ktorý posudzuje túto vec,
a osud chcel,
že som to ja.
Týmto vyhlasujem Jacquesa Le Gris za úplne nevinného
a bez previnenia.
Nariaďujem anulovať žalobu
a vyškrtnúť ju zo záznamu.
Nepripúšťam ďalšie otázky.
Zakazujem klebety
pod trestom vykonaným mojou rukou.
Rozumiete?
Čo sa týka prísažnej výpovede lady Marguerite,
dospeli sme k záveru, že sa jej to prisnilo.
Pošlite tieto závery ihneď do Paríža,
nech už tento rytier neotravuje kráľa svojimi nezmyslami.
Áno, hovor.
Pane, mám správu,
že de Carrouges už odcestoval do Paríža.
Práve teraz apeluje na jeho veličenstvo.
Sviniar.
Výsada duchovenstva.
Niet o čom uvažovať.
Si nižší duchovný.
Môžeš uniknúť právomoci svetských súdov
a bude ťa súdiť cirkev,
kde sú priaznivejšie podmienky.
Muži v cirkvi
sú pričasto obviňovaní zo znásilnenia.
Vyhnú sa trestu odvolaním na výsadu duchovenstva,
takže tvoj prípad rozsúdi cirkev a hotovo.
A čo moje meno?
Došlo k...
pomeru?
Rozhodne nie.
Čudné, že ťa viní zo znásilnenia a riskuje vlastný život.
Prečo by to robila?
Celé Francúzsko o tom hovorí a ja som nevinný.
Verejne som vyhlásil, že k tomu nedošlo!
A predsa lady Marguerite riskuje svoje meno a povesť
a tvrdí, že k tomu došlo.
Formálne tu nejde o ňu.
Nie je to zločin na žene.
Znásilnenie je poškodenie majetku jej poručníka.
Čiže Jeana de Carrouges.
O niečo také sa nebojuje v súboji na život a na smrť.
Treba to vyriešiť pokojne.
Využi výsadu duchovenstva.
Nie som zbabelec.
Najjasnejší a najmocnejší kráľ, náš zvrchovaný vládca,
predstupujem pred vás ja,
Jacques Le Gris,
panoš a obžalovaný,
a popieram
všetky obvinenia,
najmä
to od Jeana de Carrouges,
že som nezákonne...
a telesne
poznal jeho ženu,
lady Marguerite de Carrouges,
v treťom týždni v januári
či hocikedy inokedy.
A vyhlasujem pred vaším cteným veličenstvom,
že tento rytier
klamal
a krivo svedčil!
A že hnusne klame,
keď niečo také vraví.
A ďalej tvrdím...
s pomocou Božou
a Panny Márie,
že urobím všetko, aby som dokázal svoju nevinu.
Rytier aj panoš hovorili dobre.
Strany predložia prísažné vyhlásenia
a súd vyhlási rozsudok o 14 dní.
Ak sa niekto z vás
pokúsi ujsť z Paríža,
dokáže tým svoju vinu.
Vydám rozkaz na jeho okamžité zadržanie
a bude obesený.
Kráľ rozhodne, či dôjde k súboju.
Čo teraz?
KAPITOLA TRETIA Pravda podľa LADY MARGUERITE
Pravda
Dostanete 330 livier v peniazoch, zariadení, oblečení a šperkoch,
k tomu majetok Mont a Gudot...
A čo Aunou-le-Faucon?
To som musel predať grófovi Pierrovi.
Ten majetok mal predsa patriť ženíchovi vašej dcéry.
Nie je súčasťou vena?
Nevládal som platiť dane.
Sľúbili ste mi ho.
Preberali sme to.
Dcéra prinesie peniaze a zeme.
Viac nevlastním.
A čo vaša cena za nevestu?
Ponúkam vám čestné meno.
Dúfam, že si vie splniť manželské povinnosti.
Dať mi dediča.
Moja dcéra je mocná a zdravá,
pripravená naplniť manželstvo.
Rýchlo vám dá dediča aj ďalšie potomstvo.
Je plodná.
Pokračujte.
Svadba pokračuje!
Ste dokonalá.
Dúfam, že to bolo príjemné.
Áno, pán môj, veľmi.
Neviem si predstaviť uspokojujúcejšiu svadobnú noc.
Možno sme už dnes počali.
Páčilo by sa vám to. Išli by sme
- cez údolie k ústiu... - Pane. Carrouges.
Carrouges.
Le Gris.
Pax! Výborne! Výborne!
Nech sa kráľovi oddaní pomeria.
Marguerite, poď.
Pobozkaj môjho priateľa na znak dobrej vôle Carrougesovcov.
Kto je ten panoš? Nebezpečný krásavec.
Nemá veľmi dobrú povesť.
Ak sa môj pán nevráti z boja, rada k povesti prispejem.
To sa dá zariadiť aj tak.
- Marie. - Ako môžeš takto hovoriť?
Len nech nás nikto nepočuje a nevidí.
Manžel by ma sťal.
Ale zomrela by si šťastná.
Je pekný.
Vraj očarujúci.
Je pekný aj očarujúci,
ale môj manžel mu neverí.
Som na teba hrdá.
Viem, že to zmierenie bolo ťažké.
Dobre si mi poradila.
Si k Jacquesovi Le Gris láskavý.
Priveľa si o sebe myslí.
Ale vidíš,
že úsmevom a milým slovom dosiahneš viac než vyhrážkami.
Hoci ich nemyslíš vážne.
Kým budem preč,
okrem bohatej úrody
sa nám rozrastie majetok chovom koní.
A výberom daní?
Áno, aj.
Postav sa tam.
Kúpil som túto kobylu na chov.
Z dlhého rodokmeňa bojových koní.
Vrhne veľa cenných žriebät.
Občas je rozdiel
medzi víťazstvom a porážkou, životom a smrťou...
Pozor! Uhnite!
Strážte bránu!
Nie!
Dolu!
Nie!
Pokojne.
- Pokoj! - Držte ju.
Nie tento žrebec!
Nie! Ty nie!
Nie s mojou kobylou!
Brána zostane zavretá!
Áno, pane.
Kobyla je v ruji!
To sú dôležité veci.
Stojí to peniaze.
Bezo mňa by sa tu nič neurobilo.
Verím, že tvoja malá smrť bola príjemná a plodná.
Ako žiadna iná.
Prečo som ešte nepočala?
Tak veľmi túžim po dieťati.
Túžba po dieťati s tým nič nemá.
Potrebujeme syna.
Myslíš, že to neviem?
Na nič iné nemyslím.
S prvou ženou som tieto ťažkosti nemal.
Vrátim sa o niekoľko mesiacov.
Budeš tu v bezpečí s matkou a služobníctvom.
Nesmieš zostať bez doprovodu.
Nepozeraj tak smutne.
Radšej by som ťa pri odchode do boja videl veselšiu.
Som na teba hrdá, pán môj.
Postaraj sa o statok.
Nech je všetko v poriadku.
Isteže.
- Dobré ráno.
- Pani. - Dobré ráno.
Dobré ráno, Henri.
Aj vám, pani.
Zdá sa, že to ide dobre.
Áno, pani.
Tak prečo je v stojisku?
Pán mi to tak nakázal, keď odchádzal.
Môj muž vie veľa o koňoch,
čo sa týka jazdenia.
Ostatné nechám na teba.
Jej zdraviu by prospelo, keby mohla voľne chodiť.
Tak nech voľne chodí.
Ďakujem, pani.
A toto je aj za minulý mesiac.
Nemohol si zaplatiť?
Váš pán neprišiel vyberať.
- Je to nezvyčajné? - Nie.
Ale to neprekáža.
Ďakujem.
Henri?
Áno, pani?
Nie sú voly veľmi pomalé?
Odmäk prišiel neskoro.
Je to pre ne náročné.
Ak chceme zasiať ovos načas na žatvu, musíme sa pohnúť.
Lepšie by boli kone.
Áno, ale kone na tento účel nepoužívame.
Pre pána sú príliš cenné.
Budú bezcenné, ak budeme v zime hladovať.
Dozrite na to.
Idem.
Vidím, že ste boli na slniečku, pani.
- Vyzeráte dobre. - Naozaj?
Nechcem byť ružová.
No bol to krásny deň.
Trochu farby v lícach dokazuje, že človek žije.
Sotva.
Počuli ste, že na budúci týždeň príde ten slávny krajčír z Paríža?
Tvrdo ste pracovali, nedožičíte si nové šaty?
Ja neviem.
Šije šaty, aké nosí kráľovná Izabela.
Sú teraz v móde.
Videla som také.
S hlbokým výstrihom.
Až takým, že skoro vidieť kráľovnine prepichnuté bradavky.
To hádam nemá.
- Má. - Nemá.
Dobrý večer.
Zdá sa, že všetko ide dobre.
Rada to robím.
Teší ma to.
Kým sa vráti zo Škótska,
samozrejme.
Len je nešťastné,
že si neodvrátila manžela od konfliktov s ostatnými.
Jean robí to, čo pokladá za potrebné.
Smiem sa spýtať, čo robíte? Vyzerá to krásne.
S ťažkým srdcom poviem,
že niečo
očividne zbytočné.
Ste veľmi krutá.
Som dobrá žena.
Pokiaľ si plníš manželské povinnosti.
Alebo je nemožné ťa uspokojiť.
Ako spíte?
Často prerušovane.
Uvoľnené kĺby.
Trpká chuť v ústach?
Neviem.
Pani, očividne trpíte nerovnováhou štyroch tekutín,
hlavne čiernej žlče.
Ste vážne melancholická,
vaše telo je chladné a suché.
Možno toto
spolu s ďalšími príčinami
vrátane Božej vôle
bráni počatiu.
Nevyhnutne musíte dosiahnuť uspokojivý záver
ako váš manžel, aby ste počali.
Dosahujete ho?
Áno.
Je vám styk s manželom príjemný?
Áno, samozrejme, doktor.
Hoci neviem, či dosahujem "malú smrť", ako sa vraví.
Ak je vám príjemný, tak áno.
Výborne.
Keď sa Jean vráti, bude rád,
dala som do poriadku účty aj všetko ostatné.
Hádam mu nebude ten výdavok prekážať.
Kúpme si obe šaty.
Prekvap svojho nového manžela.
Neschvaľoval by to.
Vraj mám oblečenia dosť.
Som vydatá krátko,
ale už chápem to bremeno.
Si mladomanželka.
Tak aké bremeno?
Bernard je šetrný
a nerád ma bozkáva.
Chcela som si ho obľúbiť,
ale zdá sa mi čoraz odpudivejší.
Takže sa mi asi uľavilo
s tým bozkávaním.
Nie je ako Jean, pekný a štedrý.
Aj moje manželstvo má svoje ťažkosti.
Hneď som pri vás, dámy.
Ďakujeme.
Napriek jeho mrzkým vlastnostiam
je Le Gris naozaj pohľadný.
Hoci je hrubý.
A urážlivý.
Všetci sú to hlupáci.
Súhlasím.
Vitajte späť.
Vitaj doma, drahý.
Tak rada ťa vidím.
Preboha, Marguerite,
stratila si dôstojnosť?
Bež hore, skôr než si ostatní pomyslia, že si pobehlica.
Som tvoja žena.
Vitaj doma, môj chrabrý syn.
Ďakujem.
Keby som o tých šatách vedela,
zakážem ich.
Ako, v mojej vlastnej domácnosti?
To ma zaujíma.
Dovolíš, aby sa so mnou takto rozprávala?
Marguerite je dospelá, matka.
Rozhoduje sa sama.
A sama sa aj poučí.
Zajtra musím ísť do Paríža.
Budem preč týždeň.
Ale si chorý. Zostaň doma.
Áno, prosím, zostaň.
Dlhujú mi peniaze.
- Idem si po ne. - Isteže.
Môžeš navštíviť starých priateľov.
Le Gris je v Argentane.
Prečo Le Gris?
Prosím, nech je Alice vždy pri nej.
Zakazujem ti odísť zo statku.
Nie je to bezpečné.
Chcem sa stretnúť s priateľkami.
Sme tu odrezaní od sveta.
Presne.
- Odchádzate? - Áno.
A kedy sa vrátite?
Keď si dokončím svoje.
Pred zotmením.
Jean vravel, že nemám zostať sama.
Antoine!
Krava.
Osem, deväť, desať, jedenásť...
Zostaň.
Kto je tam?
To som ja.
Adam Louvel, pani.
Adam Louvel?
Zdravím vás.
Mám na vás veľkú prosbu.
Koňovi odpadla podkova.
Nikto tu nie je. Nesmiem otvárať.
Isteže. Rozumiem.
Keby som mohol...
Mohol by som počkať u vás?
Len sa trochu zohriať.
Nebude to nadlho.
Je to nepríjemné.
- Nerád vás obťažujem. - Prosím.
Nie som sám.
Pani, prepáčte mi.
Milujem vás.
Najviac na svete.
Urobím pre vás hocičo.
Všetko, čo mám, patrí vám.
Ako sa opovažujete takto hovoriť?
Marguerite, čo iné vám mám povedať?
Pani, nemôžem si pomôcť.
Láska k vám ma spaľuje.
Ako sa opovažujete?
Keď sa pán rozhodne pre lásku...
Ihneď odíďte. Prosím.
Počul si! Odíď!
Pane.
- Som vydatá žena. - Áno.
A nesiete hrozné bremeno.
Chladného, bezcitného muža, ktorý vás nemiluje ako ja.
Ktorý vás nevie oceniť.
Nehovorte o mojom manželovi.
Chcem vám len dobre.
Nemôžem vás vidieť takto trpieť.
Viem, že finančne na tom nie ste dobre.
Muž sa o mňa postará.
Áno.
Ale vie aj, že ste tá najúžasnejšia,
najfascinujúcejšia žena?
Žena, ktorej by som dal svoj život.
Vedzte, že vás milujem.
A viem,
že aj vy mňa. Musíte.
Odíďte. Prosím.
Nevzpierajte sa tomu.
Jeanette!
Len utekaj, aj tak ťa chytím.
Jeanette!
Nie! Nie!
Poď sem.
Nie.
Nie!
Nie! Nie!
Nie!
Nie! Prosím.
Prosím, nerobte to.
Prosím.
Toto je naša chvíľa.
Prosím.
Cítiš sa previnilo, láska.
Ale zaprisahávam ťa, nikomu o tom nepovedz.
Pre tvoje vlastné bezpečie.
Keby sa to dozvedel tvoj muž, asi by ťa zabil.
Nič nepovedz.
Nevyčítaj si to, láska.
Nemohli sme si pomôcť.
Pani, sme doma.
Skúšala novú kuchárku a bolo to chutné,
okrem syra.
Tento druh mi nikdy nechutil, ale zjavne je všade.
Ďakujem.
Je jeden taký,
neviem si spomenúť na názov,
má v sebe všelijaké farby.
Nevieš, ako sa volá?
Myslím, že Roquefort.
Nie, nie Roquefort. Nie je taký silný.
Ale je vláčny a hodí sa do varenia.
Pani.
Nič nejete.
Ste chorá?
Lady Carrougesová sa pýta na vaše rozpoloženie.
Je mi dobre. Ďakujem, Alice.
Neotváraj.
Tu je Marie. Idem za Marguerite. Je tam?
Dobre.
To som ja.
- Poďte ďalej. - Dobrý deň.
Marguerite!
Som šťastná ako ešte nikdy. Som tehotná.
Som tehotná.
Je ti dobre?
Zdáš sa mi iná.
Nemáš zo mňa radosť?
Mám obrovskú radosť.
Pane.
Chýbala si mi.
Ja som ti nechýbal?
Tak ako ešte nikdy.
- Tak poďme do postele. - Jean.
- Bol som preč veľa dní. - Nemôžem.
Čo to má znamenať?
Musím ti niečo povedať.
Čo?
Keď si bol preč, jeden deň išla tvoja matka
do Saint Pierre.
Áno.
Krátko nato sa tu zjavil neohlásený muž.
Poznala som ho a pustila ďalej.
Ale nebol sám.
Jacques Le Gris vošiel bez dovolenia a...
- Le Gris? - Zahnal ma do tejto komnaty.
Do postele.
Znásilnil ma.
Hovoríš mi pravdu?
Prosím ťa.
Hovoríš mi pravdu?
Jean, prosím! Hovorím pravdu. Musíš mi veriť.
Kričala som.
Až som stratila hlas.
Prinútil ťa?
Znásilnil ma.
- Provokovala si ho? - Nie.
Nemohla si ujsť?
Držal ma, nemohla som dýchať.
Musí mi ten chlap stále robiť zle?
Jean, chcem to povedať.
Nemienim mlčať.
Bez tvojej podpory nemám žiadne práva.
Tak ťa podporím.
Poď.
Nebude posledný, čo ťa poznal.
- Jean... - Poď.
Poď!
Pani,
prisaháte na svoj život,
že hovoríte pravdu?
Prisahám.
Odprisaháte to aj pred Bohom?
A pred Francúzskom?
Odprisahám.
Budeme bojovať.
Je to moja žena
a ukrivdili nám.
Nenechám to bez trestu.
Musíte sa obrátiť na Pierra.
Pochybujem, že vás vypočuje.
Rozšírte, čo ste tu dnes počuli.
Povedzte to každému, koho stretnete.
Budú nás ohovárať.
Keď o tom bude vedieť celá Normandia,
Pierre nás bude musieť vypočuť.
Máme plán.
Marie?
Počkaj chvíľku.
Prečo sa na mňa nepozrieš?
Nemôžem.
Marie?
Nespomínaš si?
Raz či viackrát si povedala, že je Le Gris pekný.
Veď aj ty.
Ale ja ho neobviňujem.
Marie!
Ty mi neveríš.
Musím ísť.
Nie, Jean! Toto nechcem!
Tak čo chceš?
Nemôžu ho súdiť za jeho zločin na súde?
Súd je Pierre!
Ak sa odvoláš u kráľa, postaví sa na stranu Pierra.
Neodvolám sa u kráľa.
Odvolám sa u Boha.
Marguerite, prečo si to urobila?
To, čo sa mi stalo, je zlé.
Muži ako Le Gris si berú ženy, kedy chcú,
a ako často chcú.
Čo si o sebe myslíš?
Môj syn môže zomrieť.
Sám sa tak rozhodol.
Nie si viac než sedliačky, ktoré si berú vojaci,
keď tiahnu do vojny.
A sťažujú sa?
Nemôžem mlčať. Musím hovoriť.
Marguerite!
Iba si našu rodinu uvrhla do hanby.
Hovorím pravdu.
Na pravde nezáleží.
Berieš ma, akoby som nikdy nebola mladá.
Aj mňa znásilnili.
A napriek môjmu odporu a zhnuseniu,
išla som plakať k pánovi,
ktorý nemal čas?
Nie, zdvihla som hlavu
a žila ďalej.
Ale za akú cenu?
Za akú cenu?
Som nažive.
Draho ste zaplatili za tú výsadu.
Počul som z viacerých strán, že ste povedali,
že monsieur Le Gris je podľa vás pekný.
Možno sa vám táto udalosť prisnila,
lebo ste to chceli.
Áno, dávnejšie sme sa s priateľkami zhodli,
že je pekný, no dodala som, že je nedôveryhodný.
Poznámka, že je muž pekný, neznamená nič viac.
Ale prečo by vaša najlepšia priateľka
povedala niečo také pred súdom?
To neviem.
Koľko rokov ste ženou Jeana de Carrouges?
Päť.
Za ten čas
ste mu neporodili dieťa,
dediča jeho rodu.
Nie, monsieur. Nie.
A predsa vidíme,
že šesť mesiacov po incidente, o ktorom tvrdíte, že sa udial,
ste v šiestom mesiaci tehotenstva.
Možno máte iného milenca
a obviňujete pána Le Gris, aby ste to zakryli.
Ako som povedala, manželovi som verná.
Máte potešenie zo styku s manželom?
Samozrejme.
Nie je to samozrejmé.
Určite viete, že nemôžete počať,
- pokiaľ na konci nezažijete rozkoš. - Áno.
Áno.
A zažívate na konci rozkoš?
Áno.
Zo znásilnenia sa nedá otehotnieť.
To je čistá veda.
Preto sa súd oprávnene čuduje,
že po piatich rokoch manželstva
je vaše tehotenstvo
náhodné.
Povedzme, že vám veríme a hovoríte pravdu,
že sa niečo také udialo,
no možno sa vám to páčilo
a odmietate to priznať.
Objasnite mi, ako sa niekomu môže páčiť znásilnenie.
Zažili ste rozkoš?
Odpovedzte.
Nezažila som rozkoš!
Ešte nejaké otázky?
Ak váš manžel prehrá v súboji, dokáže Boží rozsudok,
že ste krivo svedčili.
Rozumiem.
Určite vám manžel povedal,
že trestom za krivé obvinenie muža ženou
v prípade znásilnenia je,
že vás vyzlečieme, oholíme vám hlavu,
na krk vám dáme železný golier,
priviažeme vás k drevenému kolu
a na mieste upálime zaživa.
Lady Marguerite...
krivoprísažnice
bežne horia 20 aj 30 minút,
kým zomrú.
Hovorím pravdu.
Takže nariaďujeme súboj.
Takže Le Gris je pekný, hej?
Potupila si ma
pred kráľom a celým Francúzskom.
Vedel si, čo so mnou bude, ak prehráš súboj.
A nepovedal si mi to.
Boh nepotrestá pravdovravných.
Môj osud a osud nášho dieťaťa neurčí Boh,
ale to, ktorý starec sa skôr unaví.
Ako sa opovažuješ.
Čo môžem stratiť?
Chcela som to riešiť inak a teraz ma možno upália.
Riskujem pre teba život.
Riskuješ môj život,
aby si sa pomstil a zachránil si česť.
A z nášho dieťaťa možno bude sirota.
Pomyslel si na to?
Si pokrytec.
Zaslepený márnivosťou.
28. december 1386
Všetko je nachystané.
Som pripravený.
Chcela by som zostať dlhšie.
Maj vieru, Marguerite.
Konečne som porodila syna, ktorého neskonale milujem...
a možno ho ani neuvidím rásť.
Toto bol môj život.
Keby som vedela, že pre pravdu prídem o túto lásku,
asi by som urobila to, čo mnohé ženy pred mnou.
Nič.
Urobila si správnu vec.
Nie ak zomriem.
Nie som ako ty, Jean.
Dieťa potrebuje matku viac,
než matka potrebuje mať pravdu.
Rytieri, pripravte sa.
Pani,
na základe tvojho svedectva
riskujem svoj život v súboji s Jacquesom Le Gris.
Vieš, že môj dôvod je spravodlivý a pravdivý.
Pred vami všetkými vyhlasujem,
že vravím pravdu.
Je to v Božích rukách.
Krutá spravodlivosť z milosti Božej.
Modlime sa, aby to dopadlo ako súboj vo Flámsku.
A Le Gris odtrhne Carrougesovi v boji semenníky holými rukami.
Do boja!
Do boja! Do boja!
Rýchlo! Podaj mi to!
Kopiju! Rýchlo!
Z cesty!
Kopiju! Kopiju!
Sekeru!
Možno Carrouges vykrváca.
Dúfajme.
Zabi ho! Zabi ho!
- Zabi ho! - Zabi ho!
Priznaj sa!
Priznaj sa mi.
Neznásilnil som ju.
V mene Božom
za cenu zatratenia mojej duše
som v tejto veci nevinný!
Tak zhni v pekle.
Áno.
Boh s vami, pani.
Nie... Povstaň.
Uznávam, že si čestný rytier.
Boh prehovoril
a dokázal, že ste mali pravdu.
Bojoval si mocne a pokorne.
Nech je Boh s tebou a tvojou ženou.
Tvojou ženou.
Nech žije Carrouges!
Carrouges!
Sláva Carrougesovi!
Carrouges!
Pozri!
Sir Jean de Carrouges zahynul o niekoľko rokov nato na krížovej výprave.
Marguerite de Carrouges prežila tridsať spokojných rokov
ako pani majetku Carrougesovcov.
Nikdy sa znova nevydala.
Preklad Lucia Halová