TEMELJENO NA ISTINITIM DOGAĐAJIMA
LAJKUJTE NAŠU FACEBOOK STRANICU: Crazy Srbin Production
Okrenite se udesno, miledi. Hvala.
Gotovo.
PARIZ 29. PROSINAC, I386.
Slušajte!
Lordovi! Vitezovi! Štitonoše!
I ljudi svih drugih vrsta.
Prema zapovijedi našeg suverena, kralja Francuske,
strogo je zabranjeno,
pod prijetnjom smrtne kazne i gubitka imovine,
da itko bude naoružan, da nosi mač ili bodež
jedino ukoliko ima izričitu dozvolu
našeg suverena, kralja.
Svaki čovjek se bori na konju ili stojeći na nogama,
naoružan onako kako mu je volja,
oružjem ili napravom za napad ili obranu.
Osim oružja i naprave dizajna jednakog
i napravljenog uz pomoć čini i čarolija
ili bilo čega što zabranjuje Bog i sveta crkva
svim dobrim kršćanima.
Ako neki borac ponese na bojno polje
oružje koje je napravljeno pomoću čini,
čarolija, vradžbina ili bilo kakve magije,
onda će zlotvor biti kažnjen kao neprijatelj Boga...
Kao izdajnik.
Kao ubojica.
Jače. -Gospodine.
Vitezovi, nastavite.
Neka krenu!
Preveo: Bambula Obrada HR: Osgiliath
Tehnička i HD-BluRay Obrada: FACEBOOK-CRAZY SRBIN PRODUCTION
POSLJEDNJI DVOBOJ
PRVO POGLAVLJE
Istina prema JEANU CARROUGESU
Dođite se boriti! Svi ćete umrijeti!
Svi ćete pomrijeti kao svinje!
BITKA KOD LIMOGESA 19. RUJAN 1370.
Hajde, onda! Hajde, bezvrijedni šljamu...
Ne možemo samo sjediti ovdje.
Jean, Pierre nam je zapovijedio da držimo ovaj most.
Kvragu sa zapovijedima. Za kralja!
Za kralja! -Za kralja!
Hvala.
Neću se ispričavati za ono kako ste se borili danas.
Bila mi je čast biti tamo s vama.
Limoges je izgubljen.
A naši saveznici nisu uspjeli zauzeti luku u Brestu.
Naš novi gospodar, Pierre,
otkazao je pohod i zapovijeda da se vratimo kući. Krećemo u zoru.
Tako je. -Za kralja.!
Očito, Pierre nije sretan.
Sačuvani su životi. -Nisu u Limogesu.
Vratimo se kući, prijatelju.
Danas si mi spasio život.
Hvala.
UTVRDA BELLEME 1377.
Predstavite se! -Štitonoša Jean de Carrouges.
Sin satnika ove utvrde. -Otvorite vrata!
Velika je čast što je Pierre odabrao zamak tvog oca za ovu ceremoniju.
Bit ću spreman preuzeti satničku dužnost
nakon što moj otac umre. -Moli se da ne poživi dugo.
Oče. Majko.
Satniče. Gospo.
Štitonoše. -Nemojte dozvoliti da naš gospodar Pierre čeka.
Gospodaru, postajem vaš čovjek. Služit ću vam doživotno.
Gospodaru... -Bliže.
Gospodaru, postajem vaš čovjek. Služit ću vam doživotno.
Predstavite se.
To sam ja. Helena Trojanska.
Le Gris!
Drago mi je što te vidim, prijatelju.
Iako ne dolazim samo kao prijatelj.
Bojim se da moja posjeta ima i drugu svrhu.
Govori.
Pierre me je zadužio da naplaćujem dugove. -Shvaćam.
Već sam posjetio sve druge u ovom području.
A sada... -Došao si kod mene.
Došao sam kod tebe.
Ovi nameti su za vojnu obranu.
Znaš kao i ostali da je naš neprijatelj prisutan.
A mi moramo buti spremni.
Kad ja nisam bio spreman boriti se za svog kralja? -Jesi.
Više nego bilo tko drugi. Ali Pierre ne želi samo to.
Ne, Pierre želi... -Pierre želi novac na koji ima pravo.
Nemam ga. Ova kuga mi je odnijela polovicu radne snage.
Ubiranje rente je palo. Prinosi su se prepolovili.
A cijena rada je porasla. -Da.
Kako su ostali vazali platili? -Platili su jer sam morao inzistirati.
Shvaćam. A sada inzistiraš od mene?
Dozvoli mi da razgovaram s Pierreom.
On je razuman čovek. Objasnit ću situaciju.
Ti si pravi prijatelj. -Ali ne mogu otići praznih ruku.
Naravno.
Hvala.
Daj da vidim što imam pri ruci.
Razmisli o ovome. -Jesam. -Nisi.
Borit ću se pod admiralom de Vienneom.
Englezi sada pljačkaju poluotok Cotentin. -Ova kuga ti je uzela ženu i sina.
Neću stajati sa strane dok Donja Normandija pada.
Ne daj da te tvrdoglavost obuzme. Nemaš nasljednika.
Umreš li, sve tvoje će pripasti grofu Pierreu.
Takvu činjenicu Pierre ne zanemaruje, siguran sam.
Meni nije naklonjen kao što je tebi. -Itekako imaš zašto živjeti.
Za što imam živjeti? Za što? -Ime.
Previše je čuveno da se odnosiš prema njemu tako nemarno.
Tvoj otac je satnik u Bellemeu.
Kad umre, naslijedit ćeš garnizon sa svime što ide uz njega.
A ja sam ti prijatelj.
I ima mnogih poput mene koji ne bi voljeli da umreš.
Ne krećem u ovaj pohod nemarno.
Ne krećem u njega samo da se borim. -Zašto onda?
Jacques...
Ja sam švorc.
Treba mi novac.
NORMANDIJA 1380.
Živio kralj!
Vratili su se! Brzo! Hajde! Vratili su se!
Uzet ću to od vas. -Da vam pomognem, gospodine.
Okrenite se, gospodaru.
Podignite ruku.
Odnesite im još kruha. Ovamo. Žele još.
Robert de Thibouville. Pruža nam smještaj i hranu.
De Thibouville?
Zar se nije bio priklonio Englezima protiv nas kod Poitiersa?
Da, ali oprošteno mu je zajedno s ostalima. Sad je s nama.
I ostat će tako ako zna što je dobro za njega.
Polako, Jean. Imamo krov nad glavom.
Uostalom, ima krasan vinski podrum.
Kakvaoja ljepota!
Ona je de Thibouville? -Da. Prezime joj je starije čak i od tvog.
Ona mu je kći jedinica. Dobar miraz uz nju.
Naravno, čovjek bi morao nositi žig sramote njenog oca...
Sumnjam da bi se netko previše mučio
oko dobijanja nasljednika.
Gospodo, dobro došli. Hrabro ste se borili.
Hvala što ste nas ugostili.
Htio bih vam predstaviti... -Jean de Carrouges.
Za vas se nadaleko čulo. -Kao i za vas.
Zadovoljstvo mi je ugostiti vas i vaše ljude.
To je samo da podržite ljude koji se bore za kralja.
Neke lekcije se uče kasnije u životu.
Dozvolite da predstavim svoju kćer. Marguerite.
Marguerite, ovo je štitonoša Jean de Carrouges.
Gospo, drago mi je.
I meni.
Miraz uključuje i ovu parcelu.
Počevši od lovišta.
Što je ovo ovdje? Ovo na sjeveru? Aunou-le-Faucon.
Kao što kažem, počevši od lovišta.
Uzet ću i taj komad zemlje. -Naravno.
Amen.
Jako sam ljubomoran čovjek, gospo.
Večeras ste moji i neću plesati s nijednom drugom.
I svake noći odsad.
Bez brige.
To je to.
Imanje počinje kod ušća rijeke i prostire se sve do brda ispod.
Znači, ovo je Aunou-le-Faucon.
Ovo je trebalo biti dio Margueritina miraza. Svidjelo joj se ovdje.
A Pierre ti ga je jednostavno dao. -Iz zahvalnosti zbog moje službe.
Njegovi računi su bili u kaosu.
Čim sam ih sredio i prikupio prispjelu rentu,
sve je počelo funkcionirati kako treba i njegova se sreća okrenula.
Dao mi je ovo kao znak zahvalnosti.
Ovo nije moje maslo. Grof je velikodušan i plahovit.
Hajdemo jesti.
Voljela bih da si vidio vrtove Aunou-le-Faucona.
Imali smo ruže i lavandu. -Onda ćemo ih imati i ovdje.
Sjećam se da mi je otac napravio ljuljačku na najvećem stablu na imanju.
Pronaći ću najveće drvo i učiniti istu stvar.
Imam tako lijepe uspomene ljeta provedenih tamo.
Šteta što je Pierre oduzeo to imanje tvom ocu.
Znam da ti nedostaje. -Jedino mu je tako mogao platiti dug.
Pierre ga je onda samo dao Jacquesu Le Grisu na dar.
Sve štitonoše uživaju u takvim izdašnim darovima?
Le Gris više od većine.
Postao je Pierreov najpovjerljiviji čovjek.
Možda Aunou-le-Faucon nije zauvijek izgubljen.
Možda neću dozvoliti da ostane tako.
Jean... -Ljubavi moja, krvario sam za ovog kralja.
Zna za mene.
Možda imam više moći nego što misliš. -Znam koliko si moćan.
Ta mi je zemlja obećana kao dio miraza moje žene.
Zahtjev je odbijen.
Odluka dolazi izravno od Njegovog Veličanstva kralja.
Jeste li vi štitonoša Jean de Carrouges? -Jesam.
Što piše? -U pitanju je vaš otac.
Otvorite vrata! Otvorite vrata!
Ostavite nas.
Bio sam u Parizu kad je stigla vijest.
Tvoj otac je umro mirno. U snu.
Ne znam što ću.
Rečeno mi je da moram otići odavde za mjesec dana.
Nećeš učiniti ništa takvo. Ja ću preuzeti dužnost satnika.
Zadržat ćeš svoje sobe i sluge. Sve će biti kako je bilo.
Jean, zar nisi čuo? Nećeš ići očevim stopama kao satnik Bellemea.
Kako to misliš?
Zašto si morao tužiti grofa zbog komada zemlje?
Samo da zadiviš svoju nevjestu.
Ta mi je zemlja bila obećana. Bila je to žalba.
A sada si stekao neprijatelja u grofu Pierreu. -Imao sam pravo.
Pravo? Ne postoji pravo. Postoji samo moć ljudi.
Tužio si ga i stvorio sebi moćnog neprijatelja.
Tvoj otac je bio čovjek teške ćudi,
ali je mnogo toga u vezi s ovim svijetom shvaćao.
Tko će onda preuzeti dužnost mog oca?
Dobar dan!
Pridružite nam se, štitonošo. Ovo je dan za slavlje.
Neću ostati, gospodaru.
Ne želim prekidati ovakvu prigodu,
ali mi čast nalaže da govorim.
Bio sam ljut, ali sam dobro govorio. Rekao sam Pierreu:
"Možete li stajati tamo, kao častan čovjek, kao moj gospodar,
"i reći mi da nisam prikladan da preuzmem zakonitu dužnost,"
"koju su moji djed i otac imali posljednjih 20 godina života."
"I preuzmem zapovjedništvo nad garnizonom
"i držim utvrdu Belleme za svog kralja?" -I što je Pierre rekao?
Tamo je bio i Le Gris, čiji sam život spasio, sjedio je pored njega
sa svojom dužnosti, nije bio dovoljno muško ni da me pogleda.
Truje gospodara zlim savjetima.
Šaputao mu je u uho, ocrnio mi je ime.
To sigurno nisi rekao.
Jesi.
Više nismo dobrodošli na dvor. -Jean... -Neka.
GODINU DANA KASNIJE
Gospodaru. -Jean, stigao je poziv.
Tvoj prijatelj Jean Crespin nas je pozvao u svoj dom.
Proslava rođenja svog prvog djeteta. Dječak je.
Divne vjesti. -Prošlo je godinu dana od Bellemea.
Možda možemo pokazati svoja lica,
tako da znaju da nastavljamo usprkos ovoj nepravdi.
Zdravo dijete u ovim vremenima je razlog za slavlje.
Misliš da bih gomili u Argentanu uskratio
pogled na pravu plemkinju?
Daj sašiti haljinu.
Tako mi je drago što si da se pojavimo.
Ovo će ti dobro doći, ljubavi moja.
Jean, jako mi je drago što te vidim. Prošlo je dugo vremena.
Čestitke, prijatelju! -Gospo, izgledate divno. -Hvala vam.
Molim vas, dobro mi došli.
Oprostite, gospo.
Le Gris. -Carrouges. -Mir! Svaka čast! Svaka čast, svima!
Neka ne bude zle krvi među kraljevim slugama.
Sad nas sve treba. -Da. Dobro rečeno, stari prijatelju.
Marguerite, dođi! Daj mom prijatelju poljubac
i pokaži mu dobru volju kuće Carrouges.
Vraćam se za nekoliko mjeseci, ljubavi.
Bit ću sigurna i dobro zbrinuta kod Alice i tvoje majke,
ali nedostajat ćeš mi. -Ovo mi je posao.
Pusti me da se brinem za tebe. -A ti?
Imam sve što mi treba. -Osim nasljednika.
Ljubavi moja.
Doći će Božjom voljom.
Proglašavam te vitezom u ime Boga. Ustanite!
Jean de Carrouges!
U čast tvoje službe za našeg kralja.
Tišina!
Proglašavam te vitezom u ime Boga! Ustani!
U redu, ljudi! Pripremite se za bitku!
ŠKOTSKA 1385.
Gospodine?
Zašto bježe? Zašto bježe?
Za kralja!
Gospodar se vraća! Dolazi!
Gospodar se vraća!
Gospodar se vraća! Dolazi!
Dobrodošli natrag, gospodine!
Gospodaru, nisi dobro.
Ova groznica je sve što sam donio iz tog prokletog mjesta.
Kao i titulu viteza.
Sutra moram ići u Pariz.
Bit ću odsutan tjedan dana. -Zašto? -Rizničar mi duguje novac.
Jean, nije ti dobro. -Dovoljno je dobro za putovanje.
U Pariz? To je tri dana jahanja.
I do Argentana. Dužnost mi nalaže da se javim Pierreu.
Divit će ti se kao vitezu.
I iznenadit ćeš one koji nisu očekivali tvoj povratak, sir Jean.
PARIZ 1386.
Sir Jean de Carrouges?
Potpišite ovdje.
300 zlatnika.
Bit ću u svojoj sobi. Laku noć!
Ljubavi moja?
U čemu je problem? Je li se moja majka opet posvađala s tobom?
Nije.
Nedostajala si mi.
Zar ti ja nisam nedostajao? -Ti si meni neopisivo nedostajao.
Onda idemo u krevet. Što je, ljubavi moja? -Ja...
Dok si bio odsutan, jednog dana
tvoja je majka imala posla u Saint Pierreu. -Da.
Povela je sluge sa sobom, a ja sam ostala sama.
Nije ostavila Alice? Rekao sam joj... -Povela je sve sluge.
Ubrzo nakon toga je došao čovjek. Nenajavljen.
Poznavala sam ga, pa sam ga pustila unutra.
Ali nije bio sam.
Napao me je.
Pritisnuo me je, ja sam se branila.
Vrištala sam, plakala sam kao luda, ali ovdje nije bilo nikoga.
Savladao me je. Ništa nisam mogla uraditi.
Bila sam silovana.
Tko? Tko je to uradio? Tko?
Jacques Le Gris.
Govoriš li mi istinu? -Da.
Govoriš li mi istinu? -Da, govorim ti istinu. Moraš mi vjerovati.
Moraš.
Ti si moja voljena. Dođi!
Nisam bio ovdje da te zaštitim.
Molim te, oprosti mi.
Molim te. -Jean...
Hoću da odgovara za ono što je uradio. -I hoće.
Hoće.
I tako, tražim vašu pomoć.
Margarita je moja žena i učinjeno joj je zlo.
Neću dopustiti da ovo prođe nekažnjeno.
Ovo jedino može ići preko Pierrea.
Iako sumnjam da će vas saslušati.
Širite priču koju ste čuli danas.
Pričajte je svugdje gdje možete i svima koji će vas saslušati.
Bit ćemo predmet ogovaranja.
Ako se priča pročuje diljem Normandije,
Pjer će nas morati saslušati.
Imam plan.
Zahtijevam dvoboj do smrti. -Taj običaj je odavno zabranjen.
Ne baš, Vaša Milosti.
Točno je da nije bilo dvoboja tijekom vašeg života,
ali to još uvijek prihvatljivo za način...
Bit će potrebno sazvati parlamentarno tijelo u Parizu.
Sva 32 člana vašeg kraljevskog suda. Jedan od nas je lagao.
Neka Bog odluči. -Sir Jean, ako izgubite taj dvoboj,
samim tim te optužbe će se ispostaviti lažne,
a vaša će žena snositi ozbiljne posljedice.
Bog će poštedjeti one koji govore istinu. A istina će prevagnuti.
Ne bojim se.
Odlično.
PALAČA PRAVDE
Njegovo veličanstvo, kralj Charles VI!
Kakvog posla imate danas pred ovim sudom?
Najizvrsniji i najmoćniji kralju, naš suvereni gospodaru,
da vam se predstavim, Jean de Carrouges. Vitez.
Podnositelj žalbe vašem sudu
i ovim optužujem ovog štitonošu za najgnusniji zločin
protiv moje žene, gospe Marguerite de Carrouges.
Optužujem da je tijekom trećeg tjedna prošlog siječnja,
ovaj isti Jacques Le Gris
zločinački i pohotno
uzeo moju ženu protiv njene volje, u našem domu.
I ako ovaj Jacques Le Gris poriče svoj zločin,
spreman sam dokazati svoju optužbu svojim tijelom o njegovo
i lišim ga života u zakazano vrijeme.
DRUGO POGLAVLJE
Istina prema JAQUESU LE GRISU
Dođite se boriti! Svi ćete umrijeti!
Svi ćete pomrijeti kao svinje!
Hajde, onda! Hajde, bezvrijedni šljamu...
Ne možemo samo sjediti ovdje.
Jean, Pierre nam je zapovijedio da držimo ovaj most.
Kvragu s zapovijedima! -Navlače nas, Jean.
Žele da ostavimo most da bi mogli zauzeti Limoges.
Onda ćemo im ispuniti želju!
Moj sin je budala. Neka ide! -Ako ode sam, umrijet će.
Za kralja! -Za kralja!
Znam da je tvrdoglav. -Da, tvrdoglav, težak, ljubomoran,
nagao, budalast, razdražljiv... -Da. Znam, gospodaru.
Glup. Kasni s rentom. -Ali smatram ga prijateljem.
Nije me poslušao i dopustio je da Limoges padne.
Vjerovao je da će uspjeti. Namjere su mu bile dobre.
Uopće nije zabavan.
Htio bi češće viđati tu njegovu sumornost ovdje u Argentanu?
Natmuri se poput tmurnog oblaka.
Gospodaru, borio sam se s njim i s njim vidio najgore na svijetu.
Odan je. -Da, pa takvi su i moji hrtovi.
Kako želiš. Idi! Radi kako ti je volja.
Imam loše mišljenje o njegovom karakteru.
Međutim, imam sjajno mišljenje o tvom.
To je tvoja najbolja preporuka.
Ali nemoj dopustiti da te odanost zaslijepi.
Hvala, gospodaru. -Da.
Le Gris! Zlatne ili sandale?
Zlatne. -Naravno. Zlatne!
KUĆA PIERREA D'ALENÇONA
Dame i gospodo.
Dame i gospodo!
U normalnim okolnostima, vaša domaćica, vikontica,
moja žena, gospa Marie Chamaillart,
gledala bi izlazak sunca s nama, pjevala glasnije, plesala više
i sve bi vas napila tako da padnete pod stol.
Međutim, ona ubrzano radi na tome da izraste naše osmo dete
u 14. godina braka.
Laku noć, dragi prijatelji.
Neću čekati nikoga od vas. Pogotovo ne svog supruga.
Laku noć, dragi. -Ljubavi.
Tako je. -Laku noć!
Možda večer može stvarno početi.
Gdje smo ono stali? Latour, čitaj!
Ne čitam latinski. -Ti ni ne znaš čitati.
Ja ću čitati. "Knjiga ljubavi." Pravilo broj 24.
Zna li itko?
Štitonošo?
"Nova ljubav tjera staru."
Istina. Izgleda da imamo štitonošu sa skrivenim talentom.
Čitaj!
Pravilo ljubavi broj 4. "Ljubav uvijek raste..."
"ili splašnjava." -Gade drski!
Poznaje te.
"Ništa ne sprečava ženu da je vole dva muškarca."
"Ili da muškarca vole 2 žene."
Lijepo pročitano.
Dođi, dođi. Ako bježiš, samo ću te juriti.
On postaje ozbiljan. -Ne!
Ne!
Ova mušterija je gruba. -Ne!
I jak.
Evo, primi malo zla u sebe.
Pierre! Hajde, Pierre!
Sjajno! -Pierre! Pierre!
Život je dobar.
Ni vukovi nisu spavali.
Vaša žena će se uskoro probuditi, gospodaru.
Najbolje da budete tamo kad se probudi.
Trudna i histerična. Radije bih riskirao s vukovima.
Reci mi, štitonošo,
kako ratnik postane tako učen po pitanju slova?
Rođen sam bez statusa i bogatstva. Spremao sam se za život u crkvi.
Zahtjevi mi nisu odgovarali. -Ne, ne.
Razvratnik po mom ukusu. -To mi je uvijek dolazilo lako.
Je li se to znanje odnosi i na brojeve?
Da, gospodaru.
Onda da podijelim ovo s tobom i nek ovo ostane među nama.
Naravno. -Računi su mi u kaosu.
Bi li mogao iskoristiti svoju stručnost za moje financije?
Kako je to moguće? -Rente kasne. Računovođe su nemarne.
Gospodaru, ti plemići drže novac koji vam trebaju predati.
Kuga nam je prepolovila radnu snagu.
Urodi su opali. Troškovi rada porasli. -Razumijem se u brojeve,
i ništa od toga nije vaša briga.
Morate biti spremni dignuti vojsku u svako doba.
To neće biti moguće ako nemate novca.
A kad oni kažu da ga nemaju? -Neka to meni kažu.
Dobro, onda.
Pokušavao sam razgovarati s tvojim gospodarom. Ovo se tiče nas.
Nemoj me više prekidati.
Pogledajmo zemljovid.
Hoćemo li?
Evo mog posjeda ovdje u Bourgu.
Ne, dobri čovječe. Ne. Što je ovo ovdje?
Aunou-le-Faucon. Ne.
To je jedno od mojih najvrijednijih imanja.
Bit će dio miraza moje kćeri.
Ne mogu mu ga jednostavno dati.
Prijatelju, Pierre te ne pita da mu daš svoje najbolje imanje.
Ali Aunou-le-Faucon vrijedi dvostruko više nego što sam dužan.
Zamisli kako će biti dobar osećaj da nisi uopće dužan.
Jesi li čuo? Izvještaji sa sjevera.
Kažu da ima jedan otac koji toliko očajnički želi
udati svoju kćer za Jeana de Carrougesa? -Stvarno?
Da, Robert de Thibouville, izdajnik.
Carrougesu treba nasljednik. -Je li ona jedina plemkinja u Normandiji?
Treba mu i novac. Mnogo toga je preporučuje.
Bogata je i mlada. Kažu da je lijepa.
Da, i njezin otac je izdao Krunu.
Neću opravdavati Roberta de Thibouvillea.
Da. Samo šteta je što nije obezglavljen zbog izdaje.
Bio bi pošteđen ovog poniženja.
Evo, dečko. Jelenova krv.
Oznaka časti. Oznaka časti.
Svaka čast, Etienne! Charles!
Što je?
On me tuži. -Uđi! Skini hlače.
On me tuži! -Koga? -Mene!
Zbog zemlje koja je legalno moja.
Jean de Carrouges je podnio tužbu zbog posjeda.
Zašto bi te tužio zbog posjeda?
Jer ste mi ga vi dali. Tuži i vas. Obojicu tuži.
Ne vidim što je smiješno, gospodaru.
Kako možete tužiti zbog nečega što nikad nije bilo vaše? -Štitonošo moj.
Hoćeš li konačno priznati da sam bio u pravu za Jeana de Carrougesa?
Kaže da će ovo iznijeti pred kralja.
Krvario je za ovog kralja. -Za mog rođaka, kralja.
Pierre! -I ja sam krvario. I ti.
Prijatelju, ta stvar je riješena.
Nadao sam se da ću te iznenaditi na sudu.
Sada si upao i zasjenio prilično obećavajuću večer.
Reći ću ti sada.
Jean de Carrouges neće biti novi satnik Bellemea.
Ti ćeš biti novi satnik Bellemea.
Potpuno neočekivano.
Carrouges će biti bijesan. -Istina. Sad skidaj hlače!
Manje odlaganje.
Tko mi želi pomoći da se vratim u prijašnje stanje? -Dođi ovamo.
Hajde, dečko! Le Gris!
Štitit ću ovu utvrdu Belleme
i zapovijedati njezinim garnizonom kao satnik najbolje što mogu,
protiv svakoga i svih neprijatelja moga kralja.
Jacques Le Gris. Satniče! Ustanite da vas svi vide.
Dobar dan!
Pridružite nam se, štitonošo. Ovo je dan za slavlje.
Neću ostati, gospodaru.
Dragi Bože, reci mi da nisi ovdje da me opet tužiš.
Rugajte mi se ako želite.
Ali ne možete promijeniti ono što je ispravno i ono što je pogrešno.
Prosvijetli me, štitonošo, što je to ispravno.
Kako ja to vidim, zadnji put si me došao tužiti
zbog zemlje koju sam zakonito posjedovao
i darovao je svom najodanijem štitonoši
za usluge koje mi je pružio.
Kakvo pravo bi ti mogao imati na ovu zemlju?
Nikad je nisi posjedovao. -Znam sve o vašem štitonoši.
Štitonoši kojem ste darovali zemlju.
Onom koji sada ima dužnost satnika, koja je zakonito moja.
Prijatelju, molim te. -Ne! -Razgovarajmo nasamo. -Ne!
Hoću da me saslušate! Neću ovo prihvatiti!
Moj otac, 20 godina... Moj otac... Čekao sam 20 godina!
Ovdje nema plemića koji bi loše govorio o tvom ocu.
Tražite mi rente, ja ih predam.
Ovdje, kao častan čovjek, kažete da nisam satnik?
Kažete mi da nisam ovdje satnik?
Kažem ti ono što želim. Ja odlučujem tko je satnik u Bellemeu.
Ovo vam je nagrada. On. Ta ulizica.
Svi ste ulizice! Tužit ću vas! Tužit ću vas zbog ovoga!
U samo 3 godine si uspio oženiti kćer izdajnika,
tužiti mene zbog zemlje koja ti nikad nije pripadala
i stati pred mene po drugi put, prijeteći da ćeš me opet tužiti,
sve dok pričaš o dužnosti i časti.
Ovako mi služiš? -Ja služim kralja.
Kralja.
Raj i zemlja!
Što raj i zemlja?
14.
37. 45. 15. 17 posuđeno...
Uđite. -Zdravo.
Mislio sam da spavate, gospodaru. -Da, sjajno,
dobri prijatelju. Ne, zamalo.
Ali sam spazio svjetlost svijeća i znao da si to ti.
Bolje radim sam.
Otežavate mi da završim posao.
Došao sam ti reći da ti se neću pridružiti na Crespinovom slavlju.
Gospodaru? -Predaleko za jahanje i prehladno.
Ostat ćemo ovdje i jebat ćemo naše žene. -Ne.
Ne, rečeno mi je da će Jean de Carrouges biti tamo.
Vrijeme je da zacijelimo tu ranu.
On se nikad neće promijeniti. Zašto uopće pokušavati?
Jer svađe među vazalima Vaše Visosti donosi samo nevolje i smetnje.
Dragi Bože. -I zato što sam bio kum njegovom pokojnom sinu!
Nekad sam imao mjesto u njegovom srcu. -Radi što moraš.
Moći ćeš vidjeti njegovu tajanstvenu ženu.
Navodno, pušta je iz tamnice samo jednom.
Možemo se samo nadati da joj nije uzeo knjige.
Carrougesova žena čita?
Na onoliko jezika koliko i ti, rekli su mi.
Čudan par. -Da. Hoće li čudima ikad doći kraj?
Pođite na proslavu, gospodaru! -Ne! -Pođite! -Ne.
Previše vina. Latinski me izdaje.
"Opraštamo djetetu koje se boji mraka."
"Tragični su muškarci koji se boje svjetla."
Tvoja pristojnost će biti tvoj kraj.
A mojoj pristojnosti nema kraja. Ne, gospodaru!
Opet računaj!
Oprosti.
Mislim da biste uživali u tome.
Jahat ćemo od doline do mjesta gdje rijeka završava.
Mogli bismo tamo jesti.
Moje bi sluge mogle pripremiti piknik.
Jacques Le Gris, ne trošite reči.
Čula sam sve o vama od dama s dvora.
One se samo hvale. -Carrouges...
Oprostite, gospo.
Carrouges. -Le Gris.
Mir! Svaka čast! Svaka čast, svima!
Nek ne bude zle krvi među kraljevim slugama.
Sad nas sve treba. -Da. Dobro rečeno.
Marguerite, dođi! Daj mom prijatelju poljubac.
Pokaži mu dobru volju kuće Carrouges.
Bravo!
Ako mi...
Tako. Mislim... Evo.
Šteta što se nismo upoznali sve do večeras.
Stvarno?
Nisam znao koliko je Carrouges imao sreće s tako lijepom ženom.
Koliko sam čula, vi nemate problem da pronađete lijepe žene.
A koliko sam ja čuo, mi možda imamo mnogo toga zajedničkog.
Šta bismo mogli imati zajedničkog?
To što cijenimo nevjerojatno dobar izgled jedno kod drugoga.
Jako ste talentirani za laskanje.
Ja samo govorim istinu. -I što još?
Čitate li?
Kao i ja.
"Roman o ruži."
Bilo mi je pomalo dosadna. -Dosadna? Knjiga je jadna.
Više volim "Persivalovu uljudnost."
To je mnogo izazovniji i zanimljiviji roman. -Pametna žena.
(Recite mi.)
(On je naivan i budalast.)
Međutim, ima toliko čisto srce da može uzeti Gral.
(Tome se divim.)
Razumijem ga.
(Zna za čim žudi i ne odustaje dok to ne dobije.)
(Dobri umovi trebaju biti zajedno.)
Ne žurite!
Carrouges!
Tvoja žena me očarava, prijatelju.
Čak i da samo pomislite to je žudnja, lorde.
Nije manje grešno ni to što ona žudi za mnom.
Molim vas, oprostite mi. Želim...
Gospodaru?
Nikada vas nisam vidio ovakvog, gospodaru.
Nisam ni ja, prijatelju. -Nema dobrih vijesti sa škotskog fronta.
Možda je gospa Marguerite već udovica.
Ne bih se kladio protiv Jeana de Carrougesa u bitci.
Što mislite o čemu ona i Jean razgovaraju?
Mislite li da čitaju zajedno? Ali on je nepismen, je li?
Dug koji imamo prema prijateljima je najveći od svih.
Je li veći od ljubavi?
Nisam ga dobro istrenirao. Ja sam kriv.
Gospodari! Gospodari!
Predstavljam vam viteza Sir Jeana de Carrougesa!
Gospodaru, vraćam se s kraljevskog pohoda u Škotskoj da vas izvjestim.
Ustanite, plemeniti viteže, i govorite!
Naši škotski saveznici nisu nas dobro prihvatili.
Opsjedali smo Wark. -Glasnije, plemeniti viteže! Iza te ne čuju.
Opsjedali smo Wark.
Gospodaru, vraćam se bez plijena i zarobljenika.
I bez pet od devet štitonoša pod mojim zapovjedništvom.
Istina, ja se vraćam kao vitez.
Koji proklinje Škotsku i tren kad sam tamo kročio. -Da.
Prije vas je stigla vijest o vašem nesretnom pohodu.
Tragičan ishod, Jean, i usuđujem se reći, ne zbog tvog zapovijedanja.
Tako je!
Kamo ćeš sada, Jean? -Pošao sam u Pariz.
Imam neka posla s rizničarem oko moje isplate. -Vrlo dobro.
Dobar vojnik nikad nije daleko od sreće.
Vraćam se kao vitez. Ovo je drugi put da me niste nazvali "sir."
Neće biti trećeg.
Nije bilo zle namjere, Sir Jean.
Neću da me ponižava
ovaj štitonoša,
koji iz dosade sjedi na dvoru, čeka da dobije dar
za darom, dar za darom,
i da ništa ne riskira!
Ništa.
On može doći do više posjeda u ovom svijetu,
biti povlašteniji, jesti i piti više.
Imati više žena, sebe nazivati vojnikom.
Ali u ovoj dvorani i u bilo kojoj drugoj,
kad sam ja prisutan, obraćat će mi se sa "sir."
Sir.
Doista dobro, sir.
Uživajte u Parizu, Sir Jean!
To je sve, Jean.
Gospodaru.
Tko je to? -Ja sam, Adam Louvel, gospo.
Adam Louvel?
Sram me što vas moram zamoliti za veliku uslugu.
Moj konj je izgubio potkovu... -Ovdje nema nikoga.
Ne smijem otvoriti vrata. -Ne, naravno da ne.
Pitao sam se mogu li ući i ugrijati se dok ne bude potkovan.
Žao mi je što moram pitati. Samo na kratko. Ne volim pitati.
Gospo, oprostite mi što upadam.
Volim vas najviše na svijetu i uradio bih sve za vas.
Sve što imam je vaše.
Kako mi se smijete ovako obraćati?
Marguerite, kako bih vam se onda trebao obraćati?
Gospo, morate znati da nemam izbora.
Ljubav prema vama me je obuzela. -Kako se usuđujete?
Gospo, kad milord traži ljubav...
Ne pričaj! -Morate odmah otići. Molim vas!
Čuo si gospu. Ostavi nas! -Gospodaru...
Udana sam. -Da. Nosite užasan teret.
Hladnog i neosjetljivog čovjeka koji vas ne voli kao ja.
Koji ne cijeni koliko ste divni. -Molim vas! -Želim samo vašu sreću.
Ne mogu podnijeti da vas gledam u takvom nespokoju.
Znam da su financije vaše kuće slabe. -Moj gospodar me uzdržava. -Da.
Ali zna li da ste vi najizuzetnija,
najfascinantnija žena?
Žena kojoj bih posvetio cijeli svoj život.
Čujte me kad kažem da sam zaljubljen u vas.
Znam da i vi mene volite. Sigurno. -Morate otići. Odmah, molim vas.
Jeanette!
Ako bježite, samo ću da juriti.
Ne. -Da. -Ne.
Ne.
Ne!
Ne.
Molim vas, ne.
Bojiš se krivnje, ali, ljubavi moja, preklinjem te, nemoj nikome reći.
Radi vlastite sigurnosti.
Ako ti muž čuje za ovo, mogao bi te ubiti.
Ne govori ništa!
I ja ću šutjeti.
Nemoj se osjećati loše, ljubavi moja!
Nismo se mogli suzdržati.
Oprosti mi, oče, jer sam sagriješio. -Govori, sine moj!
Nosim grijeh koji mi teško pada na srce.
Što je, sine moj?
Počinio sam grijeh preljuba.
Protiv čovjeka kojeg sam smatrao prijateljem.
Znaš li zapovijedi? -Da, oče. Tražim oproštaj.
Sine moj, Matej nam kaže da svatko tko požudno pogleda ženu,
već je počinio preljub s njom u svom srcu.
Ali, je li ljubav grijeh, oče?
Kako mogu tražiti oprost za ljubav? -To je vražije djelo.
Ta zavodnica te odvodi na krivi put. Kao Eva Adama sa Božjeg puta.
To nije ljubav. -A zašto?
Bog je vjeran.
Neće dopustiti da dođeš u iskušenje koje ne možeš podnijeti.
To je test.
Prijatelju. -Gospodaru. -Sjedni!
Morat ćeš sjesti.
Popij ovo.
Trebao bi sve popiti.
Ne postoji drugi način da ti ovo kažem, osim otvorenog.
Najgnusnija optužba je izrečena protiv tebe.
Jean de Carrouges, očito,
između ostalog, pričao je svakome tko je voljan poslušati,
da si ti
obeščastio njegovu ženu protiv njezine volje.
Ne znam što bih rekao.
Zašto bi ona to rekla? -Jacques, ovdje smo ti i ja.
Moram znati. To je ozbiljna stvar. -Optužba je lažna.
Naravno, pružila je uobičajeni otpor, ali ona je gospa.
Nije bilo protiv njene volje.
Zašto bih to trebao učiniti?
Manjka li mi ženskog društva? -Ne.
Ali u zadnje vrijeme nisi svoj.
Istina je, priznajem da osjećam nešto što ranije nisam.
Ljubav...
koja mi je bila nepoznata.
Iz sve snage sam se trudio da joj se ne vratim.
Znali smo da je bilo pogrešno. Priznao sam preljub i izvršio pokoru.
Ali kunem vam se, ta optužba za silovanje je lažna.
Naravno da je apsurdna. Kao što sam i mislio.
Ali moram obraniti svoje ime. -Ne, ne smiješ to učiniti.
Svoju čast hoću. Znate da moram. -Znam da ćeš braniti svoje ime i čast,
ali obični umovi nemaju kapacitet za ovakve finese.
Jednostavno ne shvaćaju svijet onako kao mi.
Vide zlikovce i junake, to je sve. -Gospodaru...
Poriči, poriči. Svugdje, uvijek, neprestano, svima.
Nisi počinio preljub. Nije se dogodilo. Ne postoji dokaz.
Bit će to tvoja riječ protiv Jeana de Carrougesa. -Da, gospodaru.
Naravno, morat ćemo izdržati javno suđenje.
Optužba za silovanje bit će iznesena protiv tebe.
A presudu će donijeti tvoj gospodar,
koji presuđuje u ovom slučaju, a sudbina je tako htjela
da to budem ja.
Ovim presuđujem da je Sir Jacques Le Gris u potpunosti nedužan
i bez ikakve krivice.
Zapovijedam da se optužba poništi i ukloni iz registra.
Neće biti daljih pitanja o tome.
Neće više biti tračeva ili ću osobno kažnjavati.
Je li to jasno?
Što se tiče svjedočenja gospe Marguerite pod prisegom,
može se samo zaključiti da je to sigurno sanjala.
Ovi nalazi nek se odmah pošalju u Pariz
prije nego taj nemarni vitez uznemiri kralja ovim glupostima.
Da, govori. -Gospodaru, obaviješten sam
da je Jean de Carrouges već otputovao u Pariz.
U ovom trenutku podnosi žalbu Njegovom Veličanstvu.
Pizda!
Povlastica svećenstva.
Neće biti suđenja. Vi ste crkveno lice nižeg reda.
Možete izbjeći nadležnost građanskih sudova
i da vam sudi Crkva, gdje su uvjeti povoljniji.
Broj posvećenih je nesrazmjeran među onima optuženima za silovanje.
Izbjegavaju ozbiljne kazne koristeći povlastice svećenstva, zato...
Reći ćemo Crkvi da sudi u vašem slučaju i da završimo s ovim predmetom.
Ali što je s mojim imenom?
Je li bilo afere?
Nipošto. -Čudo da riskira svoj život tvrdeći da je došlo do silovanja.
Zašto bi to radila?
Cijela Francuska priča o ovome, a ja sam nedužan.
Javno sam rekao da se to nije dogodilo!
Pa ipak, pod iznimnim pritiskom i riskirajući svoje ime i ugled,
gospa Marguerite je rekla da se to dogodilo.
Formalno se ne radi o njoj.
Silovanje nije zločin protiv žene.
To je zločin nad imovinom njenog muškog zaštitnika.
U ovom slučaju, Jeana de Carrougesa.
Ovo nije spor zbog kojeg se treba voditi dvoboj do smrti.
Ovo se treba tiho tiješiti.
Iskoristite povlasticu svećenstva.
Nisam kukavica.
Najizvrsniji i najmoćniji kralju, naš suvereni gospodaru.
Da vam se predstavim, Jacques Le Gris. Štitonoša i optuženi.
I ovim poričem sve prethodno iznesene optužbe,
pogotovo one Jeana de Carrougesa,
da sam nezakonito
i požudno okusio njegovu ženu,
gospu Marguerite de Carrouges,
u trećem tjednu prošlog siječnja. Ili bilo koje drugo vrijeme.
I još tvrdim, spašavajući čast Vašeg Veličanstva,
da je ovaj vitez lažno i zlobno slagao!
I on je lažan i zloban kad može rećiovako nešto.
I dalje tvrdim,
uz pomoć Boga,
i Bogorodice,
zaklinjem se da ću učiniti sve što je potrebno da dokažem svoju nevinost.
Vitez i štitonoša su uvjerljivo govorili.
Nalaže se sada da obje strane prilože pismene izjave,
nakon čega će sud, nakon primitka, donijeti presudu za dva tjedna.
Ako netko od muškaraca pokuša napustiti Pariz,
to će se protumačiti kao znak krivice.
Izdat će se zapovijed za njegovo uhićenje i bit će obješen.
Kralj će odlučiti treba li se dvoboj stvarno održati.
Što sada?
TREĆE POGLAVLJE
Istina prema GOSPI MARGUERITE
Imat ćete 330 livri u novčićima, namještaju, odjeći i nakitu
pored imanja u Mont a Gudotu, kao i... -A Aunou-le-Faucon?
Bio sam prisiljen prodati taj posjed grofu Pierreu.
Vi i ja smo se složili da ovu zemlju treba dobiti
onaj tko oženi vašu kćer.
Ovo nije dio miraza? -Nisam mogao platiti rentu.
Obećali ste mi. Razgovarali smo o tome.
Moja kći dolazi s novcem i zemljom koju sam obećao. To je sve što imam.
Što je s cijenom nevjeste?
Nudim vam vrijedno ime.
Mogu li očekivati da može ispuniti svoje bračne dužnosti?
Da mi rodi nasljednika. -Moja kćer je jaka i zdrava.
I spremna ispoštovati brak.
Začeće nasljednika i buduće djece bit će brzo.
I plodno.
Nastavite.
Vjenčanje će se nastaviti!
Savršeni ste.
Nadam se da ti je bilo ugodno.
Da, gospodaru, vrlo.
Nisam mogao tražiti ljepšu bračnu noć.
Možda smo baš noćas začeli dijete.
Mislim da biste uživali u tome.
Jahat ćemo od doline do mjesta gdje rijeka završava. -Gospodaru, Carrouges.
Carrouges. -Le Gris.
Mir! Svaka čast! Svaka čast, svima!
Nek ne bude zle krvi među kraljevim slugama.
Marguerite, dođi! Daj mom prijatelju poljubac.
Pokaži mu dobru volju kuće Carrouges.
Tko je onaj štitonoša? Opasno je zgodan.
Ima silnu reputaciju.
Da se moj gospodar ne vrati iz bitke, rado bih ojačala tu reputaciju.
Mislim da bi se to moglo srediti. -Marie! -Kako možeš tako govoriti?
Ne bi me trebali viđati, ni čuti s tobom.
Moj muž bi me skratio za glavu. -Ali umrla bi sretna.
Zgodan je. Čujem i šarmantan.
Istina, zgodan je i šarmantan, ali moj muž mu ne vjeruje.
Ponosim se tobom.
Znam da ti je ovo pomirenje sigurno bilo teško.
Dala si mi dobar savjet. -Dobar si prema Jacquesu Le Grisu.
Taj čovjek je previše uobražen.
Ali vidiš kako osmijeh i lijepa riječ učine više od prijetnje.
Čak iako to ne misliš stvarno.
Dok me nema, pored dobre žetve,
naše bogatstvo ovisit će uglavnom od uzgoja ovih konja.
A ubiranje rente? -Da, naravno.
Stani tamo. Kupio sam ovu kobilu za rasplod.
Potječe od duge loze ratnih konja.
Oždrijebit će mnogo dragocjenih ždrjebadi.
Ponekad razlika između pobjede i poraza, života i smrti...
S puta! -Pazite na vrata!
Ne! -Smiri se!
Ne! -Mirna, curo!
Polako! -Drži je. -Ne ovaj pastuh!
Ne! Ti ne! Ne s mojom kobilom!
Vrata ostaju zatvorena! -Da, gospodaru.
Kobila se tjera!
To nisu nebitne stvari. To mnogo košta.
Ovdje se ništa ne bi moglo uraditi da nije mene.
Verujem da ti je orgazam bio nezaboravan i produktivan.
Bio je kao nikad prije.
Zašto još nisam zatrudnjela?
Očajnički želim dijete.
Želja za djetetom nema nikakve veze s tim, Marguerite.
Treba nam sin.
Misliš da ne znam to?
Samo o tome mislim.
Nisam imao ovaj problem sa svojom prvom ženom.
Vratit ću se za nekoliko meseci.
Ovdje ćeš biti sigurna s mojom majkom i slugama.
Ne smiješ dopustiti da budeš sama.
I nemoj biti tako tužna.
Radije bih da budeš dobro raspoložena dok odlazim u rat.
Ponosna sam na vas, gospodaru.
Brini se za imanje. Potrudi se da ne raspadne. -Naravno.
Dobro jutro. -Gospo. -Dobro jutro.
Dobro jutro, Henri! -Dobro jutro i vama, gospo!
Čini se da trudnoća ide dobro. -Da, gospo.
Zašto je zatvorena?
Prije nego je otišao, gospodar mi je rekao da to uradim.
Moj muž se razumije u jahanje konja.
Njihov odgoj prepuštam tebi.
Za zdravlje kobile bi bilo bolje da slobodno luta.
Onda će slobodno lutati. -Hvala, gospo.
To je prošlomjesečna renta, gospo. -Niste mogli platiti?
Vaš gospodar nije došao po nju.
Je li to neubičajeno? -Ne. Ali to nije problem.
Hvala.
Henri! -Da, gospo?
Zar volovi nisu prespori? -Snijeg se kasno otopio ove godine.
To im je otežalo.
Ako želimo na vrijeme posijati zob za žetvu, moramo požuriti.
Htjela bih koristiti konje.
Da, ali nikad ih ne koristimo u te svrhe.
Gospodar smatra da su prevrijedni.
Bit će bezvrijedni ako ove zime umru od gladi.
Pobrini se da to bude učinjeno. -Odmah.
Vidim da vas je sunce malo uhvatilo, gospo.
Dobro izgledate. -Je li? Više volim da ne budem ružičasta.
Iako je to bio divan dan.
Malo boje u licu dokazuje da ste živi. -Ne baš.
Jeste li čuli da poznati pariški krojač dolazi sljedeći tjedan u selo?
Naporno ste radili. Zašto si ne kupite novu haljinu?
Ne znam. -Kopira haljine koju je nosila kraljica Isabeu.
Jako su popularne. -Vidjela sam ih. Imaju duboki dekolte.
Tako dubok da skoro možete vidjeti kraljičine probušene bradavice.
Nisu joj probušene. -Jesu. -Nisu...
Dobra večer! -Dobra večer!
Čini se da stvari idu prilično dobro.
Uživam u obavljanju ovih zadataka.
Zadovoljstvo mi je. Dok se on ne vrati iz Škotske, naravno.
Šteta što nisi uspjela držati muža podalje od sukoba s drugim.
Jean radi ono što smatra potrebnim.
Smijem li pitati što radite? Izgleda sjajno.
Tužno kažem, nešto očito neplodno.
Vrlo ste okrutni.
Ja sam dobra žena. -Sve dok ispunjavaš svoje bračne dužnosti.
Ili možda ne možeš biti zadovoljena.
Kako spavate? -Često s prekidima.
Opušteni zglobovi. Gorak ukus u ustima?
Ne znam.
Gospo, čini se da patite od neravnoteže četiri humora.
Prvenstveno crne žuči.
Ozbiljno ste melankolični. Tijelo vam je hladno i suho.
Možda to, u kombinaciji s ostalim faktorima,
uključujući Božju volju, možda sprečava začeće.
Neophodno je da imate prijatan svršetak,
sličan muževljevom, kako biste zatrudneli.
Jeste li ga postigli? -Da.
Je li vam snošaj s mužem ugodan?
Da, naravno, doktore.
Iako nisam sigurna da doživljavam orgazam, kako oni kažu.
Ali ako vam je to ugodno, onda ga doživljavate.
Dobro.
Kad se Jean vrati, bit će zahvalan
što sam dovela račune u red, kao i sve ostalo.
Možda mu neće smetati trošak. Hajde da obje kupimo haljine.
Da iznenadiš svog novog muža. -On se ne bi složio s tim.
Rekao bi da imam dovoljno haljina.
Kratko sam u braku, ali već sada vidim teret ovog dogovora.
Svježa si u braku. Sigurno ne osjećaš teret.
Bernard je štedljiv čovjek i ne voli me ljubiti.
Mislila sam da će njegova pojava postati ugodna,
ali umjesto toga, sve više me odbija.
Pa mi je laknulo po pitanju ljubljenja.
On nije poput Jeana, zgodan i velikodušan.
Ni moj brak nije bez problema.
Odmah dolazim, dame. -Hvala.
Unatoč mnogim nečasnim kvalitetama Le Grisa,
ne možeš biti slijepa na njegovu pojavu. -Sirov je.
I neprijatan.
Svi oni su budale.
Slažem se.
Dobro došli natrag, gospodine.
Dobro došao kući, ljubavi.
Drago mi je što te vidim. -Bože, Marguerite!
Jesi li izgubila dostojanstvo?
Idi gore prije nego ostali pomisle da si kurva.
Ja sam ti žena.
Dobro došao kući, moj hrabri sine. -Hvala.
Da sam vidjela haljinu ili da sam znala da se šije, sprijećila bih.
A kako biste to uradili u mojoj kući? Pitam se.
Dopustit ćeš ženi da mi se obraća ovakvim tonom?
Marguerite je odrasla žena, majko.
Odluke koje donese su njene. Kao i naučene lekcije.
Sutra moram ići u Pariz. Bit ću odsutan tjedan dana.
Ali bolestan si. Moraš ostati ovdje, unutra. -Da, molim te, ostani.
Duguju mi novac.
Namjeravam ga uzeti. -Naravno.
Možda možeš posjetiti neke stare prijatelje. Le Gris je u Argentanu.
Zašto Le Gris?
Molim te, pobrini se da je Alice s njom dok me nema.
Zabranjujem ti da da napuštaš zamak.
Nije sigurno -Ja...
Voljela bih vidjeti svoje prijateljice. Jako smo izolirani.
Upravo tako.
Idete? -Da.
Kada ćete se vratiti? -Kad završim posao.
Prije sumraka. -Jean je inzistirao da ne ostajem sama. Čuli ste ga.
Antoine!
Krmača!
Osam, devet, deset, jedanaest, dvanaest...
Miran.
Tko je tamo? -To sam ja.
Adam Louvel, gospo.
Adam Louvel?
Zdravo! -Trebam veliku uslugu.
Moj konj je izgubio potkovu...
Ovdje nema nikoga. Ne smijem otvoriti vrata.
Naravno. Razumijem. Ako bih mogao...
Bih li mogao čekati unutra dok on bude potkovan?
Samo da se ugrijem nakratko. Neće to biti uopće dugo.
Neugodno mi je. Žao mi je što moram pitati. -Izvolite.
Nisam sam.
Gospo, oprostite što upadam.
Volim vas.
Najviše na svijetu.
I uradio bih sve za vas.
Sve što imam je vaše.
Kako mi se smijete ovako obraćati?
Marguerite, kako bih vam se onda trebao obraćati?
Gospo, morate znati da nemam izbora.
Ljubav prema vama me je obuzela. -Kako se usuđujete?
Gospo, kad milord traži ljubav...
Morate odmah otići. Molim vas. -Čuo si gospu. Ostavi nas!
Gospodaru...
Udana sam. -Da.
Nosite užasan teret.
Hladnog i neosjetljivog čovjeka koji vas ne voli kao ja.
Koji ne cijeni koliko ste divni. -Molim vas, ne spominjite mog muža.
Želim samo vašu sreću.
Ne mogu podnijeti da vas gledam u takvom nespokoju.
Znam da su financije vaše kuće slabe. -Moj gospodar me uzdržava.
Da.
Ali zna li da ste vi najizuzetnija, najfascinantnija žena?
Žena kojoj bih posvetio cijeli svoj život.
Čujte me kad kažem da sam zaljubljen u vas.
Znam da i vi mene volite. Sigurno.
Morate otići. Molim vas.
Marguerite, ne opirite se ovome.
Jeanette!
Ako bježite, samo ću vas juriti.
Jeanette!
Ne!
Dođite ovamo.
Ne.
Ne!
Ne! Molim vas.
Molim vas, ne radite to. Molim vas!
Ovo je naš trenutak.
Molim vas.
Osjećaš se krivom.
Ali, ljubavi moja, molim te, nemoj nikome reći.
Radi vlastite sigurnosti.
Ako ti muž čuje za ovo, mogao bi te ubiti.
Ne govori ništa!
Nemoj se osjećati loše, ljubavi moja!
Nismo se mogli suzdržati.
Gospo, vratili smo se!
Isprobavala je novog kuhara i jelo je bilo prilično ukusno.
Osim sira.
Nikad nisam uživala u tom siru, ali nažalost, svugdje je.
Hvala. Ima jedan primjer,
zaboravila sam mu ime,
kroz koji se provlače razne boje.
Znaš li ime tog sira? -Mislim da je Roquefort.
Ne. Nije Roquefort. Nije jak kao Roquefort.
Ali ima određenu teksturu koja je jako dobra za u kuhinji.
Gospo. Niste jeli.
Jeste li bolesni?
Gospa Carrouges je pitala za vaše duševno stanje.
Moje duševno stanje je u redu. Hvala, Alice.
Ne otvaraj vrata.
Ovde Marie. Došla sam vidjeti Marguerite. Je li tu?
Dobro.
To sam ja.
Uđite. -Dobar dan.
Marguerite!
Nikad nisam osjetila toliku sreću. Trudna sam.
Jesi li dobro? Nisi sva svoja.
Zar nisi sretna zbog mene? -Jako mi je drago zbog tebe.
Gospodine.
Nedostajala si mi.
Zar ti ja nisam nedostajao? -Ti si meni neopisivo nedostajao.
Onda idemo u krevet. -Jean...
Marguerite, bio sam odsutan mnogo dana. -Ne mogu.
Kako to misliš, ne možeš?
Moram ti nešto reći -Što?
Što?
Dok si bio odsutan, jednog dana tvoja je majka imala posla
u Saint Pierreu. -Da.
Ubrzo nakon toga je došao čovjek. Nenajavljen.
Poznavala sam ga, pa sam ga pustila unutra.
Ali nije bio sam.
Jacques Le Gris je ušao u naš dom bez moje dozvole i...
Šta s Le Grisom? -Na silu me je doveo u ovu sobu.
U ovaj krevet.
Silovao me je.
Govoriš li mi istinu? -Molim te.
Govoriš li mi istinu?
Jean, molim te! Govorim ti istinu. Moraš mi vjerovati.
Vrištala sam. Vrištala sam dok nisam ostala bez glasa.
Prisilio te je?
Silovao me je. -Nisi to isprovocirala? -Ne, Jean.
Zar nisi mogla pobjeći? -Pritisnuo me je, nisam mogla disati.
Zna li taj čovjek nešto drugo osim nanositi mi zlo?
Jean, namjeravam govoriti istinu. Neću šutjeti.
Nemam pravni položaj bez tvoje potpore.
Onda ćeš je imati.
Dođi!
Neću mu dopustiti da on bude zadnji čovjek koji te je okusio.
Jean... -Dođi!
Dođi!
Gospo, kunete li se svojim životom
da je ovo što tvrdite istina?
Kunem se. -Hoćete li se zakleti pred Bogom?
I cijelom Francuskom?
Hoću. -Onda ćemo se boriti.
Marguerite je moja žena i nanešeno nam je zlo.
Neću dopustiti da ovo prođe nekažnjeno.
Ovo jedino može ići preko Pierrea.
Iako sumnjam da će vas saslušati.
Širite priču koju ste čuli danas.
Pričajte je svugdje gdje možete i svima koji će vas saslušati.
Bit ćemo predmet ogovaranja.
Ako se priča pročuje diljem Normandije,
Pierre će nam morati odobriti saslušanje.
Imamo plan.
Marie?
Ostani neko vrijeme.
Zašto me ne možeš pogledati?
Ne mogu. -Marie!
Zar se ne sjećaš?
Par puta si rekla da je Le Gris zgodan.
Kao i ti.
Ali ja se ne žalim na silovanje. -Marie!
Ne vjeruješ mi.
Moram ići.
Ne, Jean, ne! To nije ono što želim! -Nije?
Zar mu se jednostavno ne može suditi za zločin na sudu?
Pierre je sud!
Ako se budeš žalio kralju, on će stati na Pierreovu stranu,
kao što je i u prošlosti.
Neću se žaliti kralju. Žalit ću se Bogu.
Marguerite, zašto si to učinila?
Zato što je pogrešno ono što mi se dogodilo.
Muškarci poput Le Grisa uzimaju žene kad i kako im se prohtije.
Što zamišljaš da si ti?
Moj sin možda umre.
To je njegov izbor. Nije moj.
Ti nisi drukčija od seljanki kojima naši vojnici rade šta im je volja
kad su u ratu. Je li se one žale?
Ne mogu šutjeti. Moram govoriti. -Marguerite!
Jedino što si uradila je da osramotiš našu obitelj.
Govorim istinu. -Istina je nebitna.
Gledaš me kao da ja nikad nisam bila mlada.
Bila sam silovana.
I unatoč mojim protestima i gađenju, jesam li plačući otrčala
svom gospodaru koji je imao važnijeg posla?
Ne, ustala sam.
I nastavila sa svojim životom. -Ali po koju cijenu?
Po koju cijenu?
Živa sam. -Platili ste visoku cijenu za tu povlasticu.
Čuo sam iz nekoliko izvora da ste pričali drugima
da vam je g. Le Gris zgodan.
Možda ste sanjali ovaj događaj,
želeći da bude istinit.
Da, davno, neke prijateljice i ja smo se složile
da je zgodan, ali rekla sam im da mu se ne može vjerovati.
Ako primjetim da je muškarac privlačan,
to mu ne daje povoda ni za što drugo.
Ako je jedna od tih žena vaša najbolja prijateljica,
zašto bi ona iznijela tu informaciju pred sud?
Ne znam.
Koliko godina ste sa Jeanom de Carrougesom? -Pet.
Za to vrijeme niste rodili dijete.
Nasljednika koji će ponijeti obiteljsko ime. -Ne, gospodine.
Međutim, evo vas,
šest mjeseci od incidenta za kojeg tvrdite da je istinit.
I vi ste 6 mjeseci trudni.
Možda imate nekog drugog ljubavnika
i optužujete Le Grisa da sakrijete to.
Kao što sam rekla, odana sam svom mužu.
Uživate li u snošaju sa svojim suprugom?
Da, naravno. -To nije uobičajeno.
Znate da ne možete zatrudnjeti,
ukoliko ne iskusite zadovoljstvo na kraju. -Da.
I doživite li zadovoljstvo na kraju?
Da, doživim. -Silovanje ne može dovesti do trudnoće.
Tako kaže znanost. -Sud se može zapitati
je li poslije pet godina bračnih odnosa,
vaša trudnoća slučajnost.
Recimo da povjerujemo da govorite istinu
i da se takav čin zaista dogodio.
Možda ste uživali u tome više nego što ste spremni priznati.
Molim vas, objasnite mi kako netko može uživati u silovanju.
Jeste li iskusili zadovoljstvo?
Jednostavno odgovorite na pitanje. -Nisam iskusila zadovoljstvo!
Ima li još pitanja?
Ako vaš muž izgubi u dvoboju, to će pokazati Božju presudu
i otkriti da ste lažno svjedočili. -Razumijem.
Sigurno vam je muž rekao,
kazna za lažno svjedočenje protiv muškarca od strane žene,
u slučaju silovanja, je ta da ćete biti svučeni i obrijat će vam se glava.
Oko vrata će vam se staviti željezna ogrlica,
bit ćete zavezani za drven stub i spaljeni živi.
Gospo Marguerite...
Prilično je uobičajeno da optuženi gore 20 do 30 minuta,
prije nego što umru.
Govorim istinu.
Nastavit ćemo s dvobojem.
Misliš da je Le Gris zgodan, je li?
Osramotila si me pred mojim kraljem i cijelom Francuskom.
Znao si što će mi se dogoditi ako izgubiš u dvoboju.
Znao si i nisi mi rekao. -Bog neće kazniti one koji govore istinu.
Moja sudbina i sudbina našeg deteta bit će odlučena, ne Božjom voljom,
nego koji će se od dvojice ostarjelih muškaraca umoriti prvi.
Kako se usuđuješ tako mi se obraćati? -Što imam izgubiti?
Molila sam te da pronađeš drugo rešenje,
a sad mogu buti živa spaljena. -Riskiram život zbog tebe.
Riskiraš moj život,
kako bi se mogao boriti protiv svog neprijatelja i sačuvati svoj ponos.
A to bi moglo da dovede do toga da naše dijete bude siroče.
Ili nisi pomislio na to? Ti si licemjer.
Zaslijepila te je sujeta.
28. PROSINAC 1386.
Sve pripreme su izvršene.
Spreman sam.
Voljela bih ostati malo duže.
Vjera, Marguerite!
Konačno sam rodila sina kojeg neopisivo volim.
I kojeg možda neću gledati kako raste.
Ovo je bio moj život.
Da sam znala da će me istina lišiti ove ljubavi,
vjerujem da bih učinila ono što su i mnoge žene prije mene.
Ništa.
Ono što si uradila bilo je ispravno. -Nije ako umrem.
Ja nisam poput tebe, Jean.
Djetetu je potrebnija majka, nego što je majci potrebno da bude u pravu.
Vitezovi, nastavite!
Gospo, na osnovu vašeg dokaza,
riskiram svoj život u borbi protiv Jacquesa Le Grisa.
Znate da je moj povod pravedan i istinit.
Govorim ovo pred svima vama, rekla sam istinu.
Neka to Bog presudi.
Danas će doći do surove pravde milošću Božjom.
Molimo se da se ovaj dvoboj završi kao onaj u Flandriji.
Sa Le Grisom u hrvačkom meču, kidajući Carrougesove testise rukom.
Neka krenu! Neka krenu!
Brzo! Daj mi ga! -Koplje! Požuri!
S puta!
Koplje!
Sekiru!
Carrouges bi mogao iskrvariti do smrti. Daj Bože!
Ubij ga!
Ubij ga! -Ubij ga! -Ubij ga!
Priznaj!
Priznaj mi.
Carrouges, nije bilo silovanja.
Nije bilo silovanja.
Nije bilo silovanja!
U ime Boga i pod rizikom prokletstva moje duše,
nisam kriv za zločin!
Onda ćeš biti proklet.
To!
Bog s vama, gospo.
Ne... Ustanite!
Odajem vam počast, viteže. Bog je progovorio,
dokazujući da je vaš povod bio istinit i pravedan.
Borili ste se snažno i ponizno.
Neka Bog bude s vama i vašom ženom.
Vaša žena.
Živio Carrouges!
Carrouges!
Slava Carrougesu!
Carrouges!
Vidi to!
Sir Jean de Carrouges! borio se i umro
u križarskim ratovima nekoliko godina kasnije.
Marguerite de Carrouges provela je 30 godina živeći u blagostanju i sreći
kao gospa imanja u Carrougesu.
Nikad se više nije udavala.
Preveo: Bambula Obrada HR: Osgiliath
Tehnička i HD-BluRay Obrada: FACEBOOK-CRAZY SRBIN PRODUCTION