По действителни събития
Обърнете се надясно, милейди.
Благодаря.
Готово.
ПАРИЖ 29 декември 1386 г.
Чуйте, чуйте, чуйте!
Лордове! Рицари! Ескуайъри!
И всякакви други хора.
Според повелята на нашия господар краля на Франция
строго е забранено
под угрозата от смъртно наказание и отнемане на собствеността
на всеки тук да бъде въоръжен
или да носи меч или кинжал,
освен ако няма изрично позволение
от нашия господар краля.
Всеки от двамата ще се бие
на кон или пеша,
въоръжен, както му е угодно,
с всякакво оръжие или средство за нападение или отбрана.
Изключват се оръжия и средства, които са замислени
или създадени с магии или заклинания,
или с други похвати, забранени от Бог и светата църква
на всеки добър християнин.
Ако някой участник излезе на бойното поле
с оръжие, създадено с магия,
заклинание, вещерство или друга нечиста сила,
тогава злосторникът ще бъде наказан като враг на Господа
или като предател,
или като убиец.
По-стегнато.
Рицари, започвайте.
Пуснете ги!
ПОСЛЕДНИЯТ ДУЕЛ
ГЛАВА ПЪРВА Истината според ЖАН ДЬО КАРУЖ
Елате и се бийте!
Всички вие ще умрете!
БИТКАТА ПРИ ЛИМОЖ 19 септември 1370
Ще умрете като свине!
Хайде де!
Елате ни, сган такава...
Не можем само да стоим.
...и се бийте!
Жан, Пиер нареди да удържим моста.
По дяволите заповедите. За краля.
За краля!
Благодаря.
Няма да се извинявам за начина, по който се бихте днес.
За мен беше чест да бъда с вас.
Лимож е изгубен.
А съюзниците ни не успяха да превземат пристанището на Брест.
Новият ни господар Пиер
се оттегля от кампанията и ни праща у дома.
Потегляме призори.
Така, така.
За краля.
Пиер очевидно не е доволен.
Опазихме хората.
Не и в Лимож.
Да се прибираме у дома, приятелю.
Днес спасихте живота ми.
Благодаря.
ФОРТ БЕЛЕМ 1377
Представете се!
Ескуайър Жан дьо Каруж.
Син на капитана на този форт.
Отворете!
За Пиер е чест да избере замъка на баща ви за церемонията.
Трябва да съм готов да поема поста след смъртта на баща ми.
Дано е след много време.
Татко. Майко.
Капитане. Милейди.
Ескуайъри.
Господарят Пиер не бива да чака.
...заклевам се да ви служа до живот.
Господарю, заклевам се да ви служа до живот.
Господарю... - По-близо.
Господарю, заклевам се
да ви служа до живот.
Представете се.
Това съм аз, Елена Троянска.
Льо Гри.
Радвам се да ви видя, приятелю.
Макар да не идвам само като приятел.
Боя се, че визитата ми е за нещо повече.
Говорете.
Пиер ми възложи да събирам дълговете.
Разбирам.
Вече посетих другите му васали.
И сега...
Идвате при мен.
Идвам при вас.
Тези налози са за военна отбрана.
Отлично знаете, че врагът не спи. Трябва да сме готови.
Кога не съм бил готов да се бия за краля?
Правите го.
Повече от всеки друг.
Но Пиер не желае само това.
Не, Пиер иска...
Иска парите, които му се полагат.
Нямам парите.
Чумата уби половината работници. Не мога да събера рентата.
Реколтата е наполовина.
И работната ръка поскъпна.
Да.
Как платиха другите васали?
Платиха, защото настоях.
Разбирам.
И сега настоявате пред мен?
Ще говоря с Пиер.
Той е разумен.
Ще му обясня положението ви.
Вие сте истински приятел.
Но не мога да се върна с празни ръце.
Разбира се.
Благодаря.
Ще видя с какво разполагам.
Помислете си. - Сторих го.
Не сте. - Ще се бия за адмирал Дьо Виен.
Англичаните плячкосват полуостров Котантен.
Чумата покоси жена ви и сина ви. - Долна Нормандия пада.
Не бъдете твърдоглав.
Нямате наследник.
Ако умрете, граф Пиер ще вземе всичко.
Този факт не му е убягнал. Не се ползвам с благоволението му.
Имате за какво да живеете. - За какво да живея тук?
За името си.
То е твърде велико, за да проявявате безразсъдство.
Баща ви е капитан на Белем.
Вие ще наследите гарнизона и всичко с него.
А аз съм ваш приятел.
Още много като мен предпочитат да не погивате.
Не тръгвам на война безразсъдно.
И не го правя, за да се бия.
Тогава защо?
Жак.
Аз съм...
разорен.
Трябват ми пари.
НОРМАНДИЯ 1380
Да живее кралят!
Върнаха се! - Бързо! Тук са!
Аз ще го взема. - Дайте да ви помогна.
Моля, обърнете се, милорд.
Вдигнете ръката.
Занесете още хляб.
Насам. Искат още.
Робер дьо Тибувил.
Осигурява ни храна и подслон.
Дьо Тибувил ли?
Той не подкрепи ли англичаните при Поатие?
Да, но беше помилван с останалите.
Сега е на наша страна.
И ще остане така, ако си знае интереса.
Спокойно, Жан.
Имаме покрив над главата.
Освен това
има отлична винарска изба.
Красавица.
Дьо Тибувил ли е?
Да. Името й е по-старо и от вашето.
Тя е единствената му дъщеря.
Ще има добра зестра.
Но с нея човек ще носи и позора на баща й.
Създаването на наследник обаче едва ли ще е мъчителна задача.
Добре дошли, господа.
Бихте се храбро.
Благодарим за подслона.
Нека ви представя... - Жан дьо Каруж.
Репутацията ви предхожда.
Както и вашата.
Радвам се да ви подслоня с хората ви.
Подкрепят се само онези, които се бият за краля.
Някои уроци се научават по-късно в живота.
Позволете да ви представя дъщеря си.
Маргьорит.
Маргьорит, това е ескуайър Жан дьо Каруж.
За мен е удоволствие, милейди.
Удоволствието е мое.
Зестрата включва и този парцел.
Започва от ловната територия.
Ами този тук? Който е на север?
Ану-льо-Фукон.
Както казах, започва от ловната територия.
Ще взема и тази земя.
Разбира се.
Амин.
Аз съм ревнивец, милейди.
Тази нощ сте само моя и не ще танцувам с друга.
Както и всяка нощ занапред.
Не се безпокойте.
Това е.
Имотът започва от устието
и стига чак до онзи хълм.
Значи това е Ану-льо-Фукон.
Трябваше да влиза в зестрата на Маргьорит.
Тя обичаше това място.
А Пиер просто ви го подари.
В знак на признателност за службата ми.
Сметките му бяха в пълен хаос.
Щом въведох ред и събрах дължимата рента,
всичко тръгна по конец и нещата се обърнаха.
Подари ми го в знак на благодарност.
Не съм настоявал.
Графът е щедър и импулсивен.
Да се подкрепим.
Да бяхте видели градините в Ану-льо-Фукон.
Имахме рози и лавандула.
Значи ще имаме и тук.
Баща ми окачи люлка на най-голямото дърво.
Ще намеря най-голямото дърво и ще сторя същото.
Имам прекрасни спомени от летата си там.
Жалко, че Пиер е отнел този имот от баща ви.
Знам, че ви липсва.
Само така баща ми можа да се издължи.
А после Пиер просто го подари на Жак льо Гри.
Всички ескуайъри ли се радват на такава щедрост?
Льо Гри повече от всички.
Стана най-довереният човек на Пиер.
Може би Ану-льо-Фукон не е изгубен завинаги.
Може би не бива да се примирявам.
Жан.
Любов моя, дадох кръвта си за краля.
Той знае за мен.
Може да се окажа по-влиятелен.
Знам колко сте влиятелен.
Земята ми беше обещана като част от зестрата на жена ми.
Прошението се отхвърля.
Решението идва от Негово величество краля.
Вие ли сте ескуайър Жан дьо Каруж?
Аз съм.
Какво пише?
Отнася се за баща ви.
Отворете портата!
Оставете ни.
Новината ме завари в Париж.
Баща ви си отиде кротко.
В своя сън.
Объркана съм.
Беше ми наредено да напусна до месец.
Няма да правите нищо подобно.
Аз ще поема поста. Ще запазите помещенията и прислугата. Всичко ще...
Жан, не чухте ли?
Вие няма да наследите баща си
като капитан на Белем.
За какво говорите?
Защо ви трябваше да съдите графа за парче земя?
Само за да впечатлите жена си.
Земята ми беше обещана. Отправих прошение.
И спечелихте враг в лицето на Пиер.
Бях прав.
Не съществува никакво право.
Съществува само властта на мъжете.
Вие го съдихте и си спечелихте влиятелен враг.
Баща ви беше суров човек, но съзнаваше в какъв свят живее.
Тогава кой ще поеме поста на баща ми?
Добър ден!
Заповядайте при нас, ескуайър.
Имаме повод за празник.
Няма да остана, милорд.
Не желая да прекъсвам повода...
но честта ме задължава да говоря.
Бях гневен, но говорих добре.
Рекох на Пиер:
"Можете ли да заявите честно като мой господар,
че не съм достоен да наследя поста на баща си,
завещан от дядо ми, на който баща ми прекара 20 години,
да поема командването и да държа форт Белем за моя крал?"
Какво отвърна Пиер?
Там беше и Льо Гри,
чийто живот спасих. Седеше до него
като капитан и не смееше да ме погледне.
Трови милорда със зловредни съвети.
Шепне в ухото му и очерня името ми.
Но не сте го казали.
Казали сте го.
Вече не сме желани в двора.
Жан...
Тъй да бъде.
ЕДНА ГОДИНА ПО-КЪСНО
Милорд.
Жан, получи се покана.
Кани ни вашият приятел Жан Креспан.
Ще празнуват раждането на първото му дете.
Момченце е.
Прекрасна новина.
Измина година от Белем.
Нека се покажем там,
за да знаят, че се крепим въпреки неправдата.
Здраво дете в такова време
е повод за празник.
Нима бих отказал на народа на Аржентан
гледката на истинска благородничка?
Поръчайте си рокля.
Готово. Трябва ни още сено.
Радвам се, че приехте поканата.
Ще ви се отрази добре, любов моя.
Радвам се да ви видя след толкова време.
Честито, приятелю.
Изглеждате прекрасно. - Благодаря.
Чувствайте се като у дома си.
Извинете ме, милейди.
Льо Гри. - Каруж.
Мир! Браво! Отлично!
Нека няма зломислие сред слугите на краля.
Сега се нуждае от всички ни. - Добре казано, стари приятелю.
Маргьорит, елате.
Целунете нашия стар приятел и покажете благоразположение.
След няколко месеца се връщам.
Алис и майка ви ще се грижат добре за мен, но ще ми липсвате.
Изпълнявам дълга си.
Нека се погрижа за вас.
Ами за вас?
Аз имам всичко нужно.
Освен наследник.
Любов моя.
Това е Божия воля.
Бъдете рицар в Божието име.
Станете.
Жан дьо Каруж!
За вашата служба за нашия крал.
Тишина!
Бъдете рицар в Божието име.
Станете.
И така, подгответе се за битка!
ШОТЛАНДИЯ 1385
Сир?
Защо бягат?
За краля!
Господарят ни се завърна!
Идат!
Господарят ни се завърна!
Той иде!
Добре дошли!
Не сте добре, милорд.
От онова ужасно място донесох само треска.
Както и рицарско звание.
Утре потеглям за Париж.
Ще отсъствам седмица.
Но защо?
Ковчежникът ми дължи пари.
Жан, не сте добре.
Способен е да пътува.
До Париж?
Това са три дни езда.
И до Аржентан.
Длъжен съм да се явя пред Пиер.
Ще ви се възхищават като рицар.
И ще смутите онези, които не очакваха да се завърнете.
ПАРИЖ 1386
Сър Жан дьо Каруж?
Подпишете се тук.
Триста жълтици.
Сир.
Оттеглям се в покоите си.
Лека нощ.
Любов моя.
Какво има?
Майка ми пак ли ви е хокала?
Не.
Липсвахте ми.
Аз не ви ли липсвах?
Липсвахте ми непоносимо.
Тогава да си лягаме.
Какво има, любов моя?
Докато ви нямаше, един ден...
майка ви имаше работа в Сен Пиер.
Да.
Взе със себе си слугите и аз останах сама.
Не ви ли остави Алис?
Заявих й го изрично.
Тя взе цялата прислуга.
Скоро след това пристигна неочакван гост.
Познавах го, затова го пуснах.
Но не беше сам.
Той ми се нахвърли.
Прикова ме, аз протестирах.
Пищях и крещях с всички сили, но нямаше кой да ме чуе.
Той беше по-силен от мен и надделя.
Бях изнасилена.
Кой стори това?
Кой?
Жак льо Гри.
Истината ли ми казвате?
Да.
Истината ли ми казвате? - Да.
Трябва да ми повярвате.
Длъжен сте.
Вие сте моята възлюбена.
Елате.
Не бях тук да ви защитя.
Моля да ми простите.
Моля ви.
Жан.
Искам той да отговаря за стореното.
И ще отговаря.
Ще отговаря.
Съберете мечовете!
Пуснете ги вътре.
Приберете конете.
Преместете ги.
Пуснете ги вътре.
И така, моля ви за помощ.
Маргьорит е моя жена и срещу нея е извършена неправда.
Няма да оставя това ненаказано.
Единственият начин е през Пиер.
Но едва ли ще ви изслуша.
Разкажете каквото чухте днес.
Разказвайте навсякъде и на всеки.
Ще станем за посмешище.
Ако историята се разчуе из Нормандия,
Пиер ще трябва да ни изслуша.
Имам план.
Настоявам за дуел до смърт.
Този обичай е забранен от години.
Не е така, Ваша светлост.
Вярно е, че през живота ви не са се провеждали дуели,
макар да си остават приемливо средство...
Това налага свикване на парламентарното тяло в Париж.
Всичките 32 членове на кралския двор.
Един от двама ни лъже.
Нека Бог реши кой.
Сър Жан, изгубите ли този дуел,
като по този начин сам оборите обвиненията си,
последствията за жена ви ще са тежки.
Бог ще пощади онези, които казват истината.
Истината ще победи.
Не се боя.
Отлично.
СЪДЕБНА ПАЛАТА
Негово величество крал Шарл VI!
Какво ви води днес пред този съд?
Най-блестящи и могъщи кралю и наш суверенни господарю,
явявам се пред вас,
Жан дьо Каруж,
рицар,
като ищец във вашия съд,
за да обвиня този ескуайър
в най-нечистото престъпление
срещу моята съпруга
лейди Маргьорит дьо Каруж.
Обвинявам го, че през третата седмица на изминалия януари
същият този Жак льо Гри
умишлено
и най-похотливо
е взел жена ми против волята й в нашия дом.
Ако въпросният Жак льо Гри
отрече своето престъпление,
аз съм готов
да докажа обвинението си с моето тяло срещу неговото
и да го умъртвя в определеното време.
ГЛАВА ВТОРА Истината според ЖАК ЛЬО ГРИ
Елате и се бийте!
Всички вие ще умрете!
Ще умрете като свине!
Хайде де!
Елате ни, сган такава...
Не можем само да стоим.
...и се бийте!
Жан, Пиер нареди да удържим моста.
По дяволите заповедите. - Подмамват ви.
Искат да оставим моста, за да завземат Лимож.
Тогава ще си го получат!
Синът ми е глупак. Оставете го! - Тръгне ли сам, ще умре.
За краля!
Знам, че е твърдоглав. - Да, сприхав, завистлив,
импулсивен, избухлив... - Знам, милорд.
...и глупав. Не плаща рента навреме.
Но го считам за приятел.
Не ми се подчини и остави Лимож да падне.
Вярваше, че ще успее. Намеренията му бяха добри.
Но той не е забавен.
Искате този човек и тук, в Аржентан?
Дуе се и се въси като буреносен облак.
Били сме се заедно и сме видели най-лошото от този свят.
Той е предан.
И хрътките ми са такива.
Както желаете. Постъпете, както решите.
Нямам добро мнение за нрава му.
За разлика от вашите достойнства.
Вашите качества са красноречиви.
Нека лоялността не ви заслепява.
Благодаря, милорд. - Да.
Льо Гри?
Злато или сандалово дърво?
Злато. - Наистина.
Злато.
ДОМЪТ НА ПИЕР ДЬО АЛЕНСОН
Не, не. Знам, знам...
Дами и господа.
При нормални обстоятелства вашата домакиня графинята
и моя съпруга, лейди Мари Шамаяр,
би посрещнала изгрева с всички нас,
би пяла гръмко, би танцувала лудо
и би надпила всички вас.
Тя обаче е заета с бременността си с осмото ни дете
в 14-годишния ни брак.
Лека нощ, скъпи приятели.
Няма да чакам никого от вас.
Особено своя съпруг.
Лека нощ, скъпи.
Любов моя.
Така, така.
Лека нощ.
Сега забавата може наистина да започне.
Докъде бяхме?
Латур, четете.
Не чета латински.
Вие изобщо не четете.
Ще чета аз. "Книга на любовта".
Правило номер 24.
Някой?
Ескуайър?
"Новата любов прогонва старата."
Колко вярно.
Явно си имаме ескуайър със скрита дарба.
Четете.
Любовно правило номер 4.
"Любовта винаги нараства...
или спада."
Наглец!
Той ви познава.
"Нищо не пречи една жена да бъде обичана от двама мъже."
"Или мъж да бъде обичан от две жени."
Добре прочетено.
Хайде, елате.
Ако бягате, ще ви преследвам.
Работата става сериозна.
Не! Не!
Не!
Не! Не!
Не се дава лесно.
Не!
И е силна.
Поеми малко зло в себе си.
Пиер!
Елате, Пиер.
Отлично!
Пиер.
Животът е хубав.
Вълците също не са спали.
Жена ви скоро ще се събуди.
По-добре е да бъдете там.
Бременна и истерична.
Бих опитал късмета си с вълците.
Кажете ми, ескуайър...
Как един военен става толкова начетен?
Роден съм без име и богатство.
Готвех се за живот на духовник.
Но изискванията...
не бяха за мен.
Не.
Развратник точно по вкуса ми. - Винаги ми се е удавало.
Познанията ви простират ли се и до числата?
Да, милорд.
Тогава ще ви споделя нещо само между нас.
Разбира се.
Сметките ми са в безпорядък.
Бихте ли приложили уменията си спрямо финансите ми?
Но как е възможно?
Рентата вечно закъснява. Отчетниците са нехайни.
Благородниците задържат парите, които ви дължат.
Чумата уби половината работници.
Реколтата е наполовина, работната ръка поскъпна.
Разбирам от числа, а останалото не е ваша грижа.
Трябва да сте готов да съберете армия.
Няма как, ако сте неплатежоспособен.
А когато казват, че нямат пари?
Нека го кажат на мен.
Добре тогава.
Говорех с господаря ти.
Това е между нас. Не ме прекъсвай повече.
Да разгледаме картата.
Става ли?
Ето го имота ми в Бур.
Не, добри човече.
Какво е това тук?
Ану-льо-Фукон.
Не.
Това е едно от най-ценните ми имения.
Част от зестрата на дъщеря ми е.
Не мога просто да му го дам.
Приятелю, Пиер не ви моли за най-хубавото ви имение.
Но Ану-льо-Фукон струва двойно повече от дължимото.
Помислете колко добре ще се почувствате без дългове.
Чухте ли новините от север?
Някакъв баща бил толкова отчаян,
че щял да ожени дъщеря си за Жан дьо Каруж.
Нима?
Да, Робер дьо Тибувил, предателят.
Каруж иска наследник.
Няма ли друга благородничка?
Трябват му и пари.
Достойнствата й са много.
Тя е богата, млада. Казват, че е и красива.
А баща й предаде короната.
Нищо не извинява Дьо Тибувил.
Жалко само, че не е бил обезглавен.
Тогава нямаше да доживее такова унижение.
Леко.
Да. Ела, момче.
Еленска кръв.
Почетен знак.
Много добре, Етиен! Шарл.
Какво?
Той ме съди.
Влизайте. Събуйте панталона.
Той ме съди!
Кой? - Мен!
За земя, която по право е моя.
Жан дьо Каруж е завел дело за собственост.
Защо ще ви съди за имот?
Защото вие ми го подарихте.
Той съди и вас. Съди двама ни.
Не разбирам какво смешно има.
Как съдиш за нещо, което не е било твое?
Ескуайър.
Ще признаете ли най-сетне, че бях прав за Жан дьо Каруж?
Щял да отнесе въпроса до краля. Дал е кръвта си за него.
За моя братовчед кралят.
Пиер.
Аз също дадох кръвта си. Както и вие.
Приятелю, въпросът е уреден.
Щях да ви изненадам в съда.
А вие нахлухте и съсипахте такава обещаваща вечер.
Затова ще ви кажа сега.
Жан дьо Каруж няма да е капитан на Белем.
Вие ще сте новият капитан на Белем.
Като по магия.
Каруж ще побеснее.
Така е. Сега събуйте проклетия си панталон.
Малко забавяне.
Коя иска да ме върне в предишното ми състояние?
Елате.
Хайде, момчето ми! Льо Гри!
Ще браня крепостта Белем
и ще командвам гарнизона като капитан,
доколкото съм способен,
срещу всеки враг на моя крал.
Жак льо Гри.
Капитане, станете и бъдете признат.
Добър ден!
Заповядайте при нас, ескуайър.
Имаме повод за празник.
Няма да остана, милорд.
За Бога, нали няма да ме съдите отново?
Подигравайте се, щом желаете,
но не можете да подмените правдата с неправда.
Осветлете ме, ескуайър, каква е правдата.
Както виждам нещата, миналия път вие ме съдихте
за земя, която притежавах
и подарих на най-предания си ескуайър
за услугите, които ми оказа той.
Що за претенции към земя, която не е била ваша?
Знам всичко за вашия ескуайър.
Онзи, комуто подарихте земята.
И който заема капитанския пост, който ми принадлежи.
Приятелю, моля ви.
Да поговорим насаме. - Не!
Аз ще бъда чут!
Не приемам това!
Цели двайсет години моят баща...
Чаках двайсет години!
Никой тук не би казал лоша дума за баща ви.
Искате рентата си и аз я плащам.
Като човек на честта
заявявате, че не съм капитан?
Казвате ми, че не съм капитанът тук?
Казвам ви каквото пожелая.
Аз решавам кой е капитан на Белем.
Това цените вие.
Този подлизурко.
Всички сте такива!
Ще ви съдя за това!
Само за три години
вие се оженихте за дъщерята на предател,
съдихте ме за земя, която не ви принадлежи,
а сега отново се изправяте пред мен
със заплаха да ме съдите,
позовавайки се на дълг и чест.
Така ли ми служите?
Аз служа на краля.
На краля.
Земя и небеса!
Какво за тях?
Четиринайсет.
Трийсет и седем. Четиридесет и пет.
Петнайсет. Седемнайсет в заем...
Влезте.
Привет.
Мислех, че спите, милорд.
Да...
добри приятелю. Почти...
Но забелязах светлинка и си знаех, че сигурно сте вие.
Работя по-добре сам.
Затруднявате човек да си свърши работата.
Дойдох да ви кажа, че няма да присъствам
на празника на Креспан.
Милорд?
Твърде дълга езда в голям студ.
Можем и тук да опъваме жени.
Не. - Не.
Научих, че Жан дьо Каруж ще е там.
Време е да изцелим раната.
Той няма да се промени. Има ли смисъл?
Една вражда между васали
навлича само беди и смут.
Боже мили.
Освен това бях кръстник на покойния му син!
Някога имах място в сърцето му.
Правете каквото трябва.
Ще видите загадъчната съпруга.
Явно ще я пусне от тъмницата поне веднъж.
Дано само не й е прибрал книгите.
Съпругата на Каруж чете?
На толкова езици, колкото и вие. Така чувам.
Странна двойка.
Наистина. Чудесата нямат край.
Елате на празника, милорд! - Не.
Елате! - Не.
От виното забравих латинския.
"Прощаваме на дете страха от тъмното.
Трагичното е мъж да се бои от светлината."
Почтеността ви ще ви довърши.
Почтеността ми няма край. Не, милорд!
Смятайте наново!
Съжалявам.
Ще ви хареса.
Ще яздим от долината до края на реката.
Бихме могли да обядваме там.
Слугите ми ще устроят пикник.
Не се хабете, Жак льо Гри.
Знам всичко за вас от придворните дами.
Само се хвалят.
Каруж.
Извинете ме, милейди.
Каруж.
Льо Гри.
Мир! Браво! Отлично!
Нека няма зломислие сред слугите на краля.
Сега се нуждае от всички ни.
Така, така. Добре казано.
Маргьорит, елате.
Целунете моя стар приятел
и покажете благоразположение.
Браво!
Ако...
Така.
Мисля, че е... готово.
Колко жалко, че се срещаме едва сега.
Нима?
Не знаех какъв късметлия е Каруж с такава красива съпруга.
Доколкото чувам, не ви е трудно да си набавяте красиви жени.
А доколкото чувам аз,
изглежда имаме много общо.
Какво общо бихме могли да имаме?
Взаимно ценим изключителния си облик.
Ласкателствата ви се удават.
Казвам само истината.
Какво друго?
Вие четете?
Също като мен.
"Романс за розата".
Стори ми се скучна.
Скучна ли? Книгата е ужасна.
Предпочитам "Вежливостта на Пърсивал".
Това е един далеч по-увлекателен роман.
Умна жена.
Разкажете ми.
Той е наивен и глупав.
Но сърцето му е така чисто, че може да достигне Граала.
Възхищавам се на това.
Разбирам го.
Той знае какво иска
и не се отказва, докато не го постига.
Блестящите умове си принадлежат.
Не прибързвайте.
Каруж.
Жена ви ме очарова, приятелю.
Дори мисълта е пожелаване, милорд.
Не по-малък грях от нейното желание към мен.
Моля, простете ми. Бих искала...
Милорд?
Не съм ви виждал такъв, милорд.
Нито аз, приятелю.
Новините от Шотландия не са обещаващи.
Може би лейди Маргьорит вече е вдовица.
Не бих заложил срещу Жан дьо Каруж в битка.
За какво ли си говорят с Жан?
Дали четат заедно?
Но той е неграмотен, нали?
Най-голям е дългът ни към нашите приятели.
По-голям ли е от любовта?
Не съм го обучил добре.
Вината е моя.
Милорди!
Представям ви рицаря сър Жан дьо Каруж!
Милорд, явявам се пред вас след кампания в Шотландия.
Станете, рицарю, и говорете.
Оказахме се нежелани от нашите шотландски съюзници.
Попаднахме в засада при Уорк.
По-високо, рицарю, отзад не ви чуват.
Попаднахме в засада при Уорк.
Милорд, завръщам се
без плячка и пленници.
И без петима от деветте ескуайъри под мое командване.
Действително се връщам рицар.
Който проклина Шотландия и мига, в който стъпи там.
Да.
Вече научихме новината
за провалената ви кампания.
Трагичен резултат, Жан.
Макар и не по вина на вашето командване.
Така, така!
Сега накъде поемате, Жан?
Заминавам за Париж.
Ще си взема дължимото заплащане.
Много добре.
Добрият войник и добрата отплата не остават дълго разделени.
Завръщам се рицар.
За втори път не се обръщате към мен със "сър".
Няма да има трети.
Не съм целял да ви обидя, сър Жан.
Няма да търпя снизхождение
от този ескуайър,
който се излежава в двора
в очакване да получава дар
след дар...
без да рискува нищо!
Нищо.
Той може да натрупа повече имоти,
да получи повече облаги,
да яде повече, да пие повече,
да има повече жени
и да нарича себе си войник.
Но в тази зала
и във всяка друга
в мое присъствие
той ще ме нарича "сър".
Сър.
Точно така,
сър.
Приятен престой в Париж,
сър Жан.
Това е всичко, Жан.
Милорд.
Кой е?
Аз съм Адам Лувел, милейди.
Адам Лувел?
Налага се да помоля за голяма услуга.
Конят ми остана без подкова и...
Сама съм.
Не ми е позволено да отварям. - Разбира се.
Исках само да помоля да вляза да се сгрея, докато го подковат.
Съжалявам, че ви моля за това.
Само за мъничко. Съжалявам.
Простете за нахлуването.
Обичам ви повече от всяка друга. Бих сторил всичко за вас.
Всичко мое е и ваше.
Как дръзвате да ми говорите така?
Как тогава да ви говоря, Маргьорит?
Трябва да знаете, че за мен няма спасение.
Любовта ми към вас ме изгаря.
Как смеете?
Щом моят господар се устреми към любовта...
Замълчете!
Вървете си. Моля ви.
Чухте дамата. Оставете ни!
Милорд.
Аз съм омъжена. - Да.
Навлечено ви е ужасно бреме.
Студен и безсърдечен мъж, който не ви обича като мен.
Не може да оцени вашата прелест.
Моля ви. - Желая само щастието ви.
Непоносимо ми е да гледам мъката ви.
Знам, че сте затруднени финансово.
Съпругът ми се грижи за мен. - Да.
Но знае ли той, че вие сте...
най-прелестната...
и пленителна жена?
Жена...
на която бих отдал живота си.
Чуйте ме, аз съм влюбен във вас.
Знам, че и вие ме обичате. Трябва.
Трябва да си вървите. Моля ви.
Жанет!
Ако бягате, ще ви преследвам.
Не. - Да.
Не.
Не!
Не.
Моля ви, недейте.
Боите се от вината, но, любов моя,
умолявам ви, не казвайте никому.
Заради вашата сигурност.
Ако съпругът ви научи,
може да ви убие.
Мълчете си.
Аз също ще мълча.
Не се укорявайте, любима.
Беше по-силно от нас.
Простете ми, отче, съгреших.
Говорете, синко.
Един грях тежи на моето сърце.
Какъв е той, синко?
Извърших прелюбодейство...
спрямо човек, когото някога считах за приятел.
Нали знаете заповедите? - Да, отче, но...
Моля за прошка.
Сине мой, Матей казва,
че който гледа жена с похот,
вече е извършил прелюбодейство в сърцето си.
Но грях ли е любовта, отче?
Как да търся опрощение за любов?
Това е дяволско дело.
Тази изкусителка ви отклонява.
Също както Ева отклони Адам от божествения път.
Това не е любов.
Но защо?
Бог е правдив.
Той не ще ви изкуши повече от онова, което можете да понесете.
Това е изпитание.
Приятелю. - Милорд.
Седнете.
Трябва да седнете.
Пийте.
Пийте до дъно.
Няма друг начин, освен да говоря направо.
Срещу вас беше повдигнато немислимо обвинение.
Жан дьо Каруж,
наред с други,
разказва на всеослушание,
че вие...
сте взели жена му против волята й.
Не знам какво да кажа.
Защо тя би казала това?
Жак, тук сме само ние двамата.
Трябва да знам. Въпросът е сериозен.
Обвинението е лъжовно.
Разбира се, тя привидно протестира, но все пак е дама.
Не беше против волята й.
Защо ми е да правя подобно нещо?
Някога липсвала ли ми е женска компания?
Не.
Но напоследък не сте на себе си.
Така е. Признавам, че не бях изпитвал подобно чувство.
Любов...
която не съм познавал.
Впрегнах всички сили, за да не се върна при нея.
Знаехме, че е нередно. Изповядах се и се покаях.
Кълна се пред вас, обвинението в изнасилване е лъжа.
Абсурдно е, разбира се. Знаех си.
Но трябва да защитя името си.
Не, не бива да го правите.
Честта ме задължава.
Знам, че искате да защитите името и честта си,
но простият ум е неспособен да различи този нюанс.
Те не разбират света като нас.
Виждат само злодеи и герои, това е.
Милорд...
Отричайте, отричайте, отричайте.
Винаги, навсякъде и пред всички.
Не сте извършили прелюбодейство. Не се е случвало.
Няма доказателство.
Винаги ще е вашата дума срещу тази на Жан дьо Каруж.
Да, милорд.
Ще се наложи да изтърпим публичен процес.
Ще бъдете обвинен в изнасилване
и ще бъде произнесена присъда от вашия господар,
който ще трябва да отсъди
и който по волята на съдбата
ще бъда аз.
Намирам Жак льо Гри за напълно невинен
и без всякаква вина.
Всички криминални обвинения да бъдат снети
и заличени.
С това въпросът е приключен.
Слагам край на клюките
под заплаха от наказание.
Разбрано ли е?
Колкото до показанията под клетва на лейди Маргьорит,
единственото заключение е, че явно е сънувала.
Нека това решение бъде пратено незабавно в Париж,
преди този безотговорен рицар да обезпокои краля с такава нелепост.
Да, говорете.
Милорд, бях уведомен,
че Жан дьо Каруж вече е в Париж
и в момента отправя апел към Негово величество.
Негодник.
Облагите на духовния сан.
Няма какво да се решава.
Вие сте духовник от нисш ранг.
Можете да избегнете юрисдикцията на светския съд
и да бъдете съден от църквата, където условията са по-благоприятни.
Мъжете с църковна длъжност
са нищожен брой сред обвинените в изнасилване.
Те избягват тежко наказание, позовавайки се на своя духовен сан,
затова ще бъдете съден от църквата и въпросът приключва.
Ами името ми?
Имаше ли...
любовна връзка?
Категорично не.
Странно е, че тя рискува живота си, твърдейки, че е била изнасилена.
Защо й е да го прави?
Цяла Франция говори за това, а аз съм невинен.
Заявих публично, че това не се е случвало!
И все пак под огромен натиск и риск за името и репутацията й
лейди Маргьорит твърди противното.
Формално не става дума за нея.
Престъплението не е срещу жената.
Това е имуществено престъпление срещу нейния настойник.
В случая това е Жан дьо Каруж.
Не е въпрос, който се решава с дуел до смърт.
Трябва да се уреди мирно и тихо.
Позовете се на духовния си сан.
Аз не съм страхливец.
Най-блестящи и могъщи кралю и наш суверенни господарю,
явявам се пред вас,
Жак льо Гри,
ескуайър и обвиняем,
като отхвърлям
всички изброени обвинения
и особено това
от Жан дьо Каруж,
че незаконно
и похотливо
съм познал съпругата му
лейди Маргьорит дьо Каруж
в третата седмица на миналия януари
или когато и да било.
Също така настоявам пред Ваше Величество,
че въпросният рицар
изрича умишлено
една вероломна лъжа!
Това е лъжесвидетелство
и израз на поквара.
Също така заявявам,
че с Божията помощ
и с тази на Божията майка
съм готов да сторя необходимото, за да докажа своята невинност.
Рицарят и ескуайърът говориха добре.
Нека страните представят своите показания,
по които съдът ще се произнесе след четиринайсет дни.
Ако някой от двамата
направи опит да напусне Париж,
това ще се приеме като признание за неговата вина.
Ще бъде издадена заповед за задържането му
и ще бъде обесен.
Кралят ще реши дали да бъде проведен дуел.
И сега какво?
ГЛАВА ТРЕТА Истината според ЛЕЙДИ МАРГЬОРИТ
Истината
Получавате 330 ливри в монети, мебели, тъкани и накити
заедно с имота в Мон а Гудо...
Ами Ану-льо-Фукон?
Бях принуден да го продам на граф Пиер.
Разбрахме се тази земя да получи онзи, който се ожени за дъщеря ви.
Това не влиза ли в зестрата?
Не можех да плащам рентата си.
Вие ми обещахте.
Обсъдихме го.
Дъщеря ми върви с предложената зестра. Това е всичко, което имам.
Ами цената за булката?
Предлагам ви стойностно име.
Очаквам тя да е способна да изпълни съпружеските си задължения
и да роди наследник.
Дъщеря ми е силна и здрава,
готова да встъпи в брак.
Зачеването и раждането на деца ще последва скоро.
И ще бъде изобилно.
Продължаваме.
Сватбата продължава!
Съвършена сте.
Дано да ви е било приятно.
Да, милорд, много.
Не бих могъл да искам по-удовлетворяваща сватбена нощ.
Може би сме заченали още тази нощ.
Мисля, че ще ви хареса. Ще яздим
от долината, докъдето... - Милорд. Каруж.
Каруж.
Льо Гри.
Мир! Браво! Отлично!
Нека няма зломислие сред слугите на нашия крал.
Маргьорит, елате.
Целунете нашия стар приятел и покажете благоразположение.
Кой е този ескуайър? Хубостта му е опасна.
Носи му се име.
Ако милорд падне в битка, бих затвърдила това име.
Би могло да се уреди.
Мари. - Как може да говорите така?
Не бива да ни виждат с вас.
Мъжът ми би ме обезглавил.
Поне ще умрете щастлива.
Той е хубавец.
И чаровен, както чувам.
Да, той е красив и чаровен.
Но мъжът ми му няма доверие.
Гордея се с вас.
Знам, че това помирение ви е било трудно.
Дадохте ми добър съвет.
Вие сте добър с Жак льо Гри.
А той е твърде самодоволен.
Но сам виждате
как добра дума и усмивка постигат повече от заплаха.
Дори и да е неискрено.
Докато ме няма,
освен от изобилната реколта,
ще получим приходи и от развъждането на тези коне.
И от събирането на рентата?
Да, разбира се.
Застанете там.
Купих тази кобила за разплод.
Има дълго потекло от бойни коне.
Ще роди много ценни жребчета.
Понякога разликата
между победата и поражението, живота и смъртта...
Пазете се!
Портата!
Не!
Кротко!
Не!
Спокойно.
Кротко! - Хвани я.
Не жребецът!
Не! Не ти!
Не с моята кобила!
Портите ще стоят затворени!
Да, милорд.
Кобилата е разгонена!
Това не са дреболии.
Струва пари.
Нищо нямаше да се върши тук, ако не бях аз.
Дано малката ви смърт се окаже паметна и продуктивна.
Беше като никоя друга.
Защо не съм заченала още?
Така отчаяно искам дете.
Желанието за дете няма нищо общо.
Нуждаем се от син.
Нима мислите, че не знам?
Не мисля за нищо друго.
Нямах този проблем с първата си съпруга.
Връщам се след няколко месеца.
Тук ще сте в безопасност с майка ми и слугите.
Не допускайте да оставате сама.
И не бъдете толкова тъжна.
Предпочитам да сте с бодър дух, докато заминавам на война.
Гордея се с вас, милорд.
Грижете се за имението. Да не настъпва безпорядък.
Разбира се.
Добро утро. - Милейди.
Милейди. - Добро утро.
Добро утро, Анри.
Добро утро, милейди.
Бременността се развива добре.
Да, милейди.
Тогава защо е затворена?
Така нареди господарят, преди да замине.
Съпругът ми знае много за конете,
що се отнася до ездата им.
Отглеждането оставям на теб.
Ще е по-добре за здравето й да обикаля свободно.
Тогава нека обикаля свободно.
Благодаря ви, милейди.
Това е рентата и за миналия месец, милейди.
Не можехте да платите ли?
Господарят не дойде да я прибере.
Това необичайно ли е? - Не.
Но не е проблем.
Благодаря.
Анри?
Да, милейди?
Воловете не са ли твърде бавни?
Тази година снегът се стопи късно.
Трудно им е.
Трябва да побързаме, за да засеем овеса навреме.
Да използваме конете.
Никога не използваме коне за тази цел.
Твърде ценни са за господаря.
Ще са без стойност, ако през зимата умрат от глад.
Погрижи се.
Веднага.
Слънцето е озарило лицето ви, милейди.
Изглеждате добре. - Нима?
Предпочитам да не розовея.
Но беше прекрасен ден.
Малко цвят по страните е признак на жизненост.
Едва ли.
Чухте ли за прочутия парижки шивач, който пристига в селото?
Работите усилено. Защо не си ушиете нова рокля?
Не знам.
Той копира роклите на кралица Изабела. Много са нашумели.
Виждала съм ги. Деколтето е твърде дълбоко.
Почти се виждали пронизаните зърна на кралицата.
Не е вярно.
Вярно е. - Не е...
Добър вечер.
Изглежда, че всичко върви много добре.
Приятно ми е да се занимавам.
За мен е удоволствие.
Докато той не се завърне,
разбира се.
За съжаление обаче
не успяхте да опазите мъжа си от конфликти.
Жан прави онова, което счита за нужно.
Какво майсторите? Изглежда красиво.
Мъчно ми е да го кажа,
но е нещо
очевидно безполезно.
Много сте жестока.
Аз съм добра съпруга.
Стига да изпълнявате задълженията си на съпруга.
А може би не можете да бъдете задоволена.
Как спите?
На пресекулки.
Хлабави стави.
Горчив вкус в устата?
Не знам.
Изглежда, страдате от разстроено равновесие на четирите течности,
най-вече черна жлъчка.
Вие сте крайно меланхолична, тялото ви е студено и сухо.
Може би това,
съчетано с различни други фактори,
включая и Божията воля,
възпрепятства зачеването.
Наложително е да достигате до приятен завършек,
сравним с този на мъжа ви, за да заченете дете.
Постигате ли го?
Да.
Намирате съвкуплението с мъжа ви за приятно?
Разбира се, докторе.
Макар да не съм сигурна, че изпитвам така наречената "малка смърт".
Щом изпитвате удоволствие, значи е така.
Чудесно.
Щом Жан се върне, ще се зарадва,
че въведох ред в книжата му и във всичко останало.
Навярно не би бил против този разход.
Хайде и двете да си ушием рокли.
Изненадайте новия си съпруг.
Той не би одобрил.
Ще каже, че имам достатъчно рокли.
Омъжена съм отскоро, но вече разбирам какво бреме е.
Вие сте новобрачни. Едва ли вече е бреме за вас.
Бернар е пестелив
и не обича да ме целува.
Очаквах видът му да стане по-приятен, а всъщност стана по-отблъскващ.
Затова е някакво облекчение,
че не ме целува.
Той не е хубав и щедър като Жан.
Моят брак също си има проблеми.
Връщам се веднага, дами.
Благодаря.
Въпреки множеството укорими качества на Льо Гри,
видът му не остава незабелязан.
Макар и недодялан. - Също и груб.
Такива са глупаци.
Съгласна съм.
Добре дошли, сир.
Добре дошли у дома, любов моя.
Така се радвам да ви видя.
За Бога, Маргьорит,
къде ви е достойнството?
Вървете горе, преди да ви вземат за уличница.
Аз съм ваша съпруга.
Добре дошли у дома, храбри мой синко.
Благодаря.
Ако бях научила за роклята,
щях да я спра.
И как бихте го сторили в моя дом?
Това се питам.
Нима ще оставите жена си да ми говори с този тон?
Маргьорит е голяма жена, майко.
Решенията й са си нейни.
Както и усвоените уроци.
Утре заминавам за Париж.
Ще отсъствам седмица.
Но вие сте болен, трябва да си стоите вкъщи.
Да, моля ви, останете.
Дължат ми пари.
И ще си ги взема. - Разбира се.
Може да посетите стари приятели.
Льо Гри е в Аржентан.
Защо Льо Гри?
Погрижете се Алис да е с нея, докато ме няма.
Забранявам ви да излизате.
Не е безопасно.
Искам да се виждам с приятели.
Тук сме много изолирани.
Именно.
Заминавате ли? - Да.
Кога ще се върнете?
Щом си свърша работата.
До вечерта.
Чухте, че Жан държи да не оставам сама.
Антоан!
Свиня!
Осем, девет, десет...
На място.
Кой е?
Аз съм.
Адам Лувел, милейди.
Адам Лувел?
Здравейте.
Трябва да помоля за голяма услуга.
Конят ми остана без подкова.
Сама съм. Не ми е позволено да отварям.
Да, разбирам.
Ако може...
Може ли да чакам вътре да го подковат?
Само колкото да се сгрея.
Няма да е за дълго.
Толкова е неудобно.
Съжалявам, че ви моля. - Моля.
Не съм сам.
Милейди, простете за нахлуването.
Обичам ви.
Повече от всяка друга.
Бих сторил всичко за вас.
Всичко мое е и ваше.
Как дръзвате да ми говорите така?
Как тогава да ви говоря, Маргьорит?
Трябва да знаете, че за мен няма спасение.
Любовта ми към вас ме изгаря.
Как смеете?
Щом моят господар се устреми към любовта...
Вървете си. Моля ви.
Чухте дамата. Оставете ни!
Милорд.
Аз съм омъжена. - Да.
Навлечено ви е ужасно бреме.
Студен и безсърдечен мъж, който не ви обича като мен.
Не може да оцени вашата прелест.
Моля ви, не говорете за съпруга ми.
Желая само щастието ви.
Непоносимо ми е да гледам мъката ви.
Знам, че сте затруднени финансово.
Съпругът ми се грижи за мен.
Да.
Но знае ли той, че вие сте най-прелестната
и пленителна жена?
Жена, на която бих отдал живота си.
Чуйте ме, аз съм влюбен във вас.
Знам,
че и вие ме обичате. Трябва.
Трябва да си вървите. Моля ви.
Не се съпротивлявайте.
Жанет!
Ако бягате, ще ви преследвам.
Жанет!
Не!
Елате тук.
Не.
Не!
Не! Моля ви.
Моля ви, недейте.
Моля ви.
Това е нашият миг.
Моля ви.
Сега се чувствате виновна.
Но, любов моя, умолявам ви, не казвайте никому.
Заради вашата сигурност.
Ако съпругът ви научи, може да ви убие.
Мълчете си.
Не се укорявайте, любима.
Беше по-силно от нас.
Милейди, върнахме се.
Тя изпробваше нов готвач и гозбата беше вкусна, освен сиренето.
Никога не съм обичала това сирене, а беше навсякъде.
Благодаря.
Има едно сирене.
Не помня как се казваше.
Изпъстрено е с цветове.
Сещате ли се как се казва?
Струва ми се, че е "Рокфор".
Не, не е остро като "Рокфор".
Но текстурата му го прави чудесно за готвене.
Милейди.
Не сте хапнали.
Да не сте болна?
Лейди Каруж се поинтересува от психическото ви състояние.
Състоянието ми е добро. Благодаря, Алис.
Не отваряйте.
Аз съм Мари. Идвам при Маргьорит. Тук ли е?
Добре.
Аз съм.
Заповядайте. - Добър ден.
Маргьорит!
Не бях изпитвала такава радост. Бременна съм.
Аз съм бременна.
Добре ли сте?
Сякаш не сте на себе си.
Не се ли радвате за мен?
Толкова се радвам за вас.
Сир.
Липсвахте ми.
Аз не ви ли липсвах?
Липсвахте ми непоносимо.
Тогава да си лягаме. - Жан...
Маргьорит, нямаше ме много дни. - Не мога.
Как така не можете?
Трябва да ви кажа нещо.
Какво?
Докато ви нямаше, един ден майка ви имаше работа
в Сен Пиер.
Да.
Скоро след това пристигна неочакван гост.
Познавах го, затова го пуснах.
Но не беше сам.
Жак льо Гри нахлу в дома ни без мое разрешение и...
Какво за Льо Гри? - Вкара ме насила в тази стая.
В това легло.
Той ме изнасили.
Истината ли ми казвате?
Моля ви.
Истината ли ми казвате?
Жан, моля ви! Казвам истината. Трябва да ми повярвате.
Аз крещях.
Накрая останах без глас. - Той ви е насилил?
Изнасили ме.
И не сте го предизвикали? - Не.
Защо не избягахте?
Бях прикована, не можех да дишам.
Защо този човек ми причинява само злини?
Жан, възнамерявам да кажа истината.
Няма да мълча.
Нямам законно право без вашата подкрепа.
Тогава ще я получите.
Елате.
Няма да допусна да е последният, който ви е познал.
Жан... - Елате.
Елате!
Милейди,
заклевате ли се в живота си,
че казвате истината?
Заклевам се.
Ще се закълнете ли и пред Бог?
И пред цяла Франция?
Да.
Тогава ще се борим.
Маргьорит е моя жена
и срещу нас е извършена неправда.
Няма да оставя това безнаказано.
Единственият начин е през Пиер.
Но едва ли ще ви изслуша.
Разкажете каквото чухте днес.
Разказвайте навсякъде и на всеки.
Ще станем за посмешище.
Ако историята се разчуе из Нормандия,
Пиер ще трябва да ни изслуша.
Имаме план.
Мари?
Останете за малко.
Защо не ме поглеждате?
Не мога.
Мари?
Не си ли спомняте?
Споменавали сте, че намирате Льо Гри за хубав.
Вие също.
Аз не се правя на изнасилена. - Мари!
Не ми вярвате.
Трябва да вървя.
Не, Жан! Аз не желая това!
Не желаете това ли?
Не може ли да бъде изправен на съд за престъплението си?
Пиер е съдът!
Ако апелирате пред краля, той ще заеме страната на Пиер, както преди.
Няма да апелирам пред краля.
Ще апелирам пред Бог.
Маргьорит, защо го направихте?
Защото спрямо мен беше извършена неправда.
Мъже като Льо Гри вземат жени, когато си поискат
и колкото често поискат.
За коя се мислите?
Синът ми може да умре.
Той избра така, не аз.
Вие сте като селянките, с които се забавляват войниците
по време на война.
Те оплакват ли се?
Не мога да мълча. Трябва да говоря.
Маргьорит!
Само навлякохте позор на семейството ни.
Казвам истината.
Истината е без значение.
Гледате ме, сякаш никога не съм била млада.
Аз бях изнасилена.
И въпреки протестите и погнусата ми
отидох ли да плача на съпруга си, който имаше свои грижи?
Не, аз се изправих
и продължих живота си.
Но на каква цена?
На каква цена ли?
Жива съм.
Платили сте висока цена за тази привилегия.
Дочух от няколко места как сте споделяли с други,
че намирате мосю Льо Гри за хубавец.
Може би сте сънували това събитие
в желанието си да е истина.
Да, преди много време с приятелки бяхме на мнение,
че той е хубав. Но им казах, че го познавам като ненадежден.
Отбелязването, че един мъж е привлекателен, не е нищо повече.
Ако една от тези жени е ваша скъпа приятелка,
защо тя би отнесла тази информация до съда?
Не знам.
От колко години сте с Жан дьо Каруж?
Пет.
През това време
вие не сте носили дете,
не сте го дарили с наследник.
Не, мосю.
А ето ви сега,
шест месеца след инцидента, за който настоявате,
и сте бременна в шестия месец.
Може би имате друг любовник
и обвинявате Льо Гри, за да го прикриете.
Както вече казах, аз съм предана на съпруга си.
Изпитвате ли наслада от съвкуплението с мъжа си?
Да, разбира се.
Това не се подразбира.
Вие съзнавате, че не можете да заченете,
ако не изпитате удоволствие накрая. - Да.
Да.
А изпитвате ли удоволствие накрая?
Да. Изпитвам.
Изнасилване не може да доведе до бременност.
Това е научен факт.
Той дава на съда основание да се усъмни
дали след пет години брачни отношения
вашата бременност е...
съвпадение.
Да допуснем, че вярваме, че казвате истината
и този акт действително се е случил...
Тогава може би ви е харесало
повече, отколкото сте склонна да признаете.
Обяснете ми как може някой да се наслади на изнасилване.
Изпитахте ли удоволствие?
Просто отговорете.
Не изпитах никакво удоволствие!
Има ли други въпроси?
Ако съпругът ви изгуби дуела, това ще е Божия присъда,
която ще разкрие, че сте лъжесвидетелствали.
Разбирам.
Съпругът ви трябва да ви е казал,
че наказанието за лъжесвидетелка срещу мъж
в случай на изнасилване
е нейното разсъбличане, остригване,
поставяне на желязна яка на шията й,
връзване за дървен стълб
и изгарянето й жива.
Лейди Маргьорит,
обичайно е
обвинената да гори до половин час,
преди да издъхне.
Казвам истината.
Дуелът ще се проведе.
Значи намирате Льо Гри за хубав?
Вие ме опозорихте
пред моя крал и цяла Франция.
Знаели сте какво ме чака, ако изгубите дуела.
И не ми казахте.
Бог не наказва онзи, който казва истината.
Съдбата ми и тази на детето ни ще зависи не от Божията воля,
а от това, кой от вас ще се умори пръв.
Как смеете да ми говорите така? - Какво имам да губя?
Молих ви да намерите друг начин, а сега може да горя жива.
Рискувам живота си за вас.
Рискувате моя живот,
за да се биете с врага си и да спасите гордостта си.
Може да направите детето ни сирак.
Не помислихте ли за това?
Вие сте лицемер.
Заслепен сте от суета.
28 декември 1386
Подготовката завърши.
Готов съм.
Искам да остана още малко.
Имайте вяра, Маргьорит.
Най-сетне родих син, когото обичам повече от всичко...
а може да не доживея да го видя как расте.
Това беше моят живот.
Ако знаех, че истината ще ме лиши от тази любов,
вероятно щях да направя каквото и много жени преди мен.
Нищо.
Постъпихте правилно.
Не и ако умра.
Аз не съм като вас, Жан.
Едно дете се нуждае от майка си
повече, отколкото тя се нуждае да е права.
Рицари, започвайте.
Лейди,
според вашето свидетелство
аз рискувам живота си в битка с Жак льо Гри.
Знаете, че каузата ми е справедлива и истинна.
Заявявам пред всички вас,
че казах истината.
Нека Бог да реши.
Днес ще се въздаде правосъдие по Божията милост.
Да се молим това да свърши като дуела във Фландрия.
И Льо Гри да откъсне саморъчно тестисите на Каруж.
Пуснете ги!
Бързо! Подай ми го!
Копие! Бързо!
Отдръпнете се!
Копие!
Брадва!
Да се молим
Каруж да кърви до смърт.
Убий го!
- Убий го!
Признай!
Признай пред мен.
Каруж, нямаше изнасилване.
Нямаше изнасилване.
Нямаше изнасилване!
В името Божие
и под заплаха душата ми да бъде прокълната,
аз съм невинен!
Тогава бъди проклет.
Да.
Бог да е с вас, милейди.
Не... Изправете се.
Благословена да е честта ви, рицарю.
Бог се произнесе,
което доказва, че каузата ви е истинна и правдива.
Вие се бихте със сила и смирение.
Нека Бог да бъде с вас и вашата съпруга.
Вашата съпруга.
Да живее Каруж!
Каруж!
Слава на Каруж!
Каруж!
Виж там!
Няколко години по-късно сър Жан дьо Каруж загина в Кръстоносните походи.
Маргьорит дьо Каруж живя трийсет години в щастие и благоденствие
като господарка на имението Каруж.
Тя не се омъжи повторно.
ПРЕВОД МИЛЕНА БОРИНОВА